ALMINDELIG OVERSIGT 157 



I 1728 fik Egede igen to nye Medhjælpere, Præsterne Ole Lange og Hen- 

 drich Miltzoug. Men i 1731 kom det for Egede store Sorgens Budskab, at Kong 

 Frederik IV var død, at den nye Konge vilde opgive hele Foretagendet og 

 kaldte alle de hidtil udsendte hjem, idet han dog overlod til Hans Egede selv, 

 om han vilde forblive i Landet. Alt syntes tabt; men Egede tog den heroiske 

 Beslutning at blive, for at føre sin Mission videre. Han og hans udmærkede 

 Hustru, Gertrud Rasch, stod nu ganske alene om det byrdefulde og vanske- 

 lige Hverv, og det skyldes udelukkende deres Nidkærhed, at Missionen reddedes 

 fra Undergang. 



Heldigvis stod Egede ikke længe alene: allerede Aaret efter fik han den 

 glædelige Efterretning, at Kong Christian VI havde bestemt sig om, og han fik 

 nu nye Medhjælpere sendt op. 



Under Koppeepidemien 1733—34 (S. 151), der lagde Kolonien og dens Op- 

 land i Syd og Nord næsten ode, ydede Hans Egede og Gertrud Rasch den 

 grønlandske Befolkning en aldrig svigtende Hjælp ved at pleje de syge, tröste 

 de døende, begrave de døde og tage sig af de forældreløse Børn, hvorved de 

 vandt de indfødtes Taknemmelighed og Kærlighed, om hvilken Mindet har levet 

 videre i Grønland fra Slægt til Slægt ned til vore Dage. 



Ved denne Tid indtraf en Begivenhed, som fik stor Betydning for Missio- 

 nen i Grønland. Den unge Grev Zinzendorf, den energiske Leder for de »mäh- 

 riske Brodre« af den herrnhutiske Mission, kom i Aaret 1731 til Køben- 

 havn til Kong Christian den VLs Kroning. 



Greven forstod at skaffe sig Indflydelse ved Hoffet og har sikkert her talt 

 varmt for, og sandsynligvis ogsaa udvirket, at Kongen bestemte sig til at støtte 

 Missionen i Grønland. Dette udviklede sig efterhaanden til, at Brodremenig- 

 heden fik Tilladelse til at virke i Grönland, og d. 20. Maj 1733 landede tre 

 mähriske Brødre ved Godthaab, hvor de dannede Missionsstationen Ny 

 Herrnhut; officielt hed det, for at støtte Egedes Mission, men i Virkeligheden 

 var det Meningen, at danne en selvstændig, af den danske uafhængig Mission. 

 De herrnhutiske Missionærer var i Reglen jævne Almuesmænd, uden særlig teo- 

 logisk Uddannelse, men i Besiddelse af en oprigtig Tro, en god kristelig Oplys- 

 ning og stor Iver for at udbrede Guds Ord blandt Hedningerne, men det viste 

 sig, at de to Missioner ikke kunde arbejde sammen, og det kom snart til Brud, 

 som blev til Skade for begge Missioner. 



Efter at Egedes Hustru ved Juletid 1735 var bukket under for sin op- 

 ofrende Menneskekærlighed, og da han selv følte sig syg, forlod han Landet 

 Sommeren derpaa efter 15 Aars utrætteligt Arbejde imellem de indfødte. 



Han vedblev i Danmark at arbejde for den grønlandske Missions Trivsel, dels 

 ved at lede det Præsteseminarium, der uddannede de unge Missionærer, som 

 vilde o]) til Landet, dels ved, med sin Sagkundskab at bistaa Missionskolle - 

 giets Medlemmer ved Afgørelse af Sager vedrørende den grønlandske Mission, 

 hvorved det dog viste sig, at Kollegiet som Regel ikke gjorde Brug af hans Raad 

 og Erfaring, i saa høj Grad som man maatte forvente. 



