2 EGEDESMINDE DISTRIKT 



Ler. I 1879 kunde .i. A. D. Jensen (Bildsöe) og A. Kornerup kun med yderste 

 Besvær bringe deres Konebaad op til Indlandsisen i de smalle flodlignende Render 

 i Leret, og i 1918 traf Forf. Grund over 5 km længere ude end der, hvor deres 

 Kort angiver Vand. Inderst inde optager denne Arm en stor Bræ fra Indlands- 

 isen og talrige store Elve. 



Fra denne sydlige Hovedfjord, den egentlige NagssugtôK, udgaar 3 

 store Arme, der hver igen er yderligere delt. Kun den inderste af dem er kort- 

 lagt og endda kun delvis. Denne Gren er mere grund og omtrent paa Midten 

 indsnævret til det berygtede Stromsted SarfarssuaK. Inden for dette udvider 

 Fjordarmen sig igen og deler sig igen i 3 Grene. En gaar mod Øst. den hedder Ug- 

 ssuit og ender i to smaa Bugter, af hvilke den nordligste optager en stor Elv fra 

 Indlandsisen. En kort krummet Gren gaar mod Nord og ender ved det smalle 

 Overbæringssted Itivdliarssuk, der forer over til Arfersiorfik. Den 3die Gren 

 KarsorsaK (Krogen) gaar i vestlig Retning, udvider sig og forgrener sig yder- 

 ligere, en af disse Grene gaar op til et andet Overbæringssted: Itivdlerssuax, 

 hvor man baade kan komme over til Arfersiorfik og til Strømfjordens midterste 

 Hovedgren, Nuerssorfit. Mellem NagssugtÔKs Hovedarm og Ugssuit-Grenen 

 samt Indlandsisen ligger et ca. 1 000 km 2 stort Landomraade. som er gennem- 

 skaaret af flere Dalstrøg. Det har flere Steder Hojder op til 6 — 700 m, og dets Ky- 

 ster ud mod Fjordene er gennemgaaende ret bratte. Egnen er meget frodig her- 

 inde, og Landet huser en Rensdyrbestand, paa hvilken der især gøres Jagt af 

 Befolkningen paa Bopladserne ved Arfersiorfiks Munding, som tager ind om 

 Sommeren til Ugssuit; den søndre Hovedarm er nu saa vanskelig tilgængelig, 

 at den næsten slet ikke benyttes mere. Mod Vest ender Landet i en meget ejen- 

 dommelig og malerisk Klippeknold, der kun er forbundet med Landet ved en 

 ganske smal Tange: IpiutarssuaK. Her er ogsaa en ret ofte benyttet Teltplads. 



Nuerssorfit (»der hvor man bruger Fuglepilen«) er ligeledes mere forgrenet, 

 end Kortet lader formode. Mellem den og KarsorsaK ligger en ca. 700 km 2 stor, 

 indskaaret Halvø, der paa Kortet kaldes Igdlut nunât (»Landet med Husene«). 

 Betegnelsen maa vel være givet Rejsende til Forklaring, det er nemlig ikke et 

 af Befolkningen kendt eller benyttet Navn. Her, som flere Steder her inde, ei- 

 der en Del gamle Hustomter. Ved Halvoens smalle Stilk mod Nord (Itivdlèr- 

 ssuaK) ligger en Ruin, om hvilken der har været udtalt den Gisning, at den kunde 

 stamme fra Nordboerne. Der er dog, ifolge Befolkningens Udsagn, ingen som 

 helst Grund til en saadan Formodning, da Ruinen skal have typisk eskimoisk 

 Præg. Halvøen er lav, navnlig mod Syd, hvor Dalene mellem de forskellige Fjord- 

 grene kun har godt 100 m Pashojde. I Nuerssorfit, der er grund, er der et meget 

 ligt Liv af Søfugle. Fjordgrenen deler sig i to Arme, en mod NØ. op til Itivdler-. 

 ssuaK, den anden Gren gaar vestpaa og modes her næsten med den yderste Gren : 

 Amitsuarssuk. 



Armen Amitsuarssuk gaar i en Bue mod NØ. og 0. ind til et meget smalt 

 Overbæringssted: ItivdlêraK, der forer over til Nuerssorfit. Derved dannes en 

 over 1 000 km 2 stor olignende Halvo : KeKertaussaK, der er mindre indskaaret end 



