8 EGEDESMINDE DISTRIKT 



staa, hvilken uhyre Vandmasse, der her niaa passere igennem. Vandet er derfor 

 aldrig roligt, og det smalle Lob ligner mere en rivende Flod end et Sund. Kun 

 lige ved Tidevandsskifter kan et Fartøj komme igennem, og her er hændt mange 

 Ulykker med Konebaade, der er blevet slaaet i Stykker eller suget ned. Nor- 

 denskiöld førte i 1883 sit Skib (»Sofia«) herigennem, det eneste større Fartøj, 

 der vides at have passeret det. Kun sjældent er der farbar Is over den brede Del 

 af Arfersiorfik udenfor Strømstedet, og som Regel niaa alle Rejsende om Vinteren 

 befordres over her i Baad, bl. a. ogsaa Foraarsposten fra Nordgrønland. Deri- 

 mod ligger TasiussaK (den egentlige »Aulatsivik Fjord«) udenfor Stromomraadet 

 og har god og farbar Is. 



3) Strømstedet SarfarssuaK i Nordre Strømfjords nordlige Gren regnes 

 for at være endnu voldsommere og farligere end det foregaaende, skønt Vand- 

 arealet inden for det er langt mindre, nemlig kun 150 — 200 km 2 . Løbet er rigelig 

 dybt til Sejlads, og der synes ikke at være Skær i det, som kan hindre denne. Men 

 hvad der særlig gør det ubehageligt, er de kolossale Hvirvler, der opstaar her. Det 

 ser ud, som om der her til Stadighed gaar een Strøm indefter og samtidig een 

 udefter. Under et Forsøg paa at gaa igennem her med en Motorbaad, der løber 

 6 Knobs Fart, naaede Forfatteren et Par Timer før Strømskiftet omtrent helt 

 igennem, men blev tilsidst drevet ud fra Sydkysten og ført midt ud i Lobet, hvor 

 den udgaaende Strom rev Baaden med sig. Hvirvlerne var da indtil 3 — 4 m i 

 Tværmaal og ofte 1 — 2 m dybe. Senere passeredes Strømstedet ind og ud ved 

 Tidevandsskif te, men selv da var der Hvirvler, og Styringen var vanskelig. Heller 

 ikke her kan der nogensinde lægge sig Is. Her er sjældent eller aldrig Slæderej- 

 sende om Vinteren, men hvis der Var det, kunde man let undgaa Strømstedet 

 ved at køre over Land, da Landet paa Nordsiden er lavt og bekvemt for Korsel. 



4) Nordre Strømfjords Munding. Selve Fjorden er som tidligere nævnt 

 meget dyb, vistnok helt ud til Mundingen; men her møder det udgaaende Vand 

 Randen af den store Helleflynderbanke, og derfor fores Vandet op til Overfladen, 

 og den udgaaende Strom mærkes som en Flod langt ind i Fjorden. Ganske særlig 

 stærk er Strømmen mellem »Propøerne« (Simiutat) og Nordkysten. Ogsaa her er 

 der rigelig Dannelse af Hvirvler. Dog frembyder Besejlingen ingen Vanskeligheder 

 for et maskindre vet Fartoj. 



Udenfor disse og nogle flere udprægede Stromsteder er Islægget i de store 

 Fjorde fast og langvarigt; den sidste svære Vinteris bryder næppe op for i Juni 

 Maaned og danner sig antagelig ved Juletid. 



TERRÆN. GEOLOGISKE FORHOLD 



Hele Distriktet er ret lavt Bakkeland. De hojeste Partier findes i et Strøg 

 fra Strømfjordens Munding op i nordostlig Retning op mod Sydostbugten. Den 

 højeste kendte Top er KingigtoK paa Sydsiden af Gieseckes Sø, der er 750 m o. H. 

 Det nordvestlige Parti er meget lavt, og fra Mundingen af Strømfjorden bliver 

 Landet atter lavere, for igen at stige inde ved Indlandsisen. 



