EGEDESMINDE DISTRIKT 9 



I Hovedtrækkene stryger de fleste Højderygge, de fleste Fjorde og Ørækker 

 fra SV. til NØ., den næste Hovedretning er omtrent vinkelret paa denne. Alt 

 Landet har været dækket af Is, og alle Klipper og især Yderoerne fremviser det 

 velkendte og karakteristiske Udseende af et isafhøvlet Landskab med afrundede 

 Former, med Skraasiderne vendende den samme Vej. Navnlig de smaa Yderøer 

 kan minde om en Flok Faar, der alle vender Ryggen den samme Vej (se Figg.). 



Storre sammenhængende Bjergmassiver forekommer ikke. Alt er gennem - 

 skaaret af talrige Dale, hvis Hovedretning falder sammen med Fjordenes og 

 Ryggenes. Der er overvældende rigt paa Søer, men da Kortlægningen kun und- 

 tagelsesvis er ført et Stykke ind paa Kysten, er kun et forsvindende Mininum 

 af dem antydet paa Kortet. Gieseckes Sø, den største kendte Sø i dansk Grøn- 

 land, er tidligere nævnt. 



Elvene fra Indlandsisen til Bunden af de store Fjorde er store og vandrige, 

 men ellers er Vandløbene smaa, da der jo ikke findes storre sammenhængende 

 Landomraader, de kan komme fra. Paa mange af Skærgaardsoerne, især de min- 

 dre, er det undertiden vanskeligt at faa godt Drikkevand. Man maa i Sommer- 

 tiden nøjes med hvad der findes i smaa Damme og Pytter, og det er om Somme- 

 ren, om ikke just usundt, saa dog ildelugtende og fadt i Smagen. 



Meget ejendommelig er en varm Kilde paa Nordsiden af SarKardlît. Den 

 isaf skurede Gnejs har her en skarpkantet Spalte kun 2 — 3 dm bred. I ringe Af- 

 stand fra Kysten og omtrent paa Toppen af en ganske lav Ryg vælder Vandet 

 op af denne Spalte og følger den ud til Havet. Et Par andre Kilder kommer frem 

 under Havets Niveau inde ved Kysten. Vandet er 5 — 6° C. varmt og fuldkommen 

 ferskt og godt, omkring Udløbet er der en rig Alge- og Mosvegetation af sydligere 

 Præg, end Stedet ellers viser. 



Bjærgarterne er i hele Distriktet overvejende Gnejs, med talrige isprængte 

 mindre Partier af krystallinske Skifere, Granat- eller Jerngnejs og med gamle 

 eruptive Lag som Granit og Diorit. Adskillige Øer, især i Nordvestpartiet, bestaar 

 overvejende af Granit. Distriktets Mineralier er nu godt undersøgte, og et stort 

 Antal forskellige Mineralier kendes herfra. Derimellem er dog ingen af synderlig 

 stor Interesse og slet ingen, der forekommer i saa stor Mængde, at de faar 

 økonomisk Værdi. Grafit, Glimmer og Granater findes mange Steder. Vegsten 

 kun nogle faa Steder. Den har tidligere været brudt af Grønlændere til Lamper 

 og Gryder. Lidt Asbest har ogsaa været brudt hist og her i Syddistriktet og an- 

 vendt til »Lampepinde«. Kalkstens- og Dolomitgange forekommer især i Distriktets 

 vestlige Dele og er ofte af meget betydelig Længdeudstrækning. 



Inde langs Indlandsisen findes der rimeligvis gennem hele Distriktet hævede 

 marine Ler- og Sandlag, der flere Steder danner vidtstrakte Sletter (se Beskr. 

 af Christianshaab Distrikts. 96). Sandsynligvis strækker disse marine Dannelser sig 

 ind under Indlandsisen, og det er fra dem, den enorme Lerproduktion stammer, 

 som Elvene fører ud i Strømfjorden og Nordre IsortoK. Den Elv, der fra Indlands- 

 isen kommer ud til Ugssuits nordlige Arm, gennemløber forst nogle Smaasoer, 

 hvor den helt renser sig for det Lerslam, den forer med sig fra Isen, men fra den 



