EGEDESMINDE DISTRIKT 21 



ste beboet Plads. Ikke-lokalkendte vil derfor ikke let finde Vej Pladserne rundt 

 uden kendt Mand. Gælder dette om Sommeren, gælder det i endnu langt højere 

 Grad om Vinteren, da aabne Stromvaager og stromskaaren Is i Sunde og omkring 

 Næs tvinger Slædevejene ind i de mærkeligste Krumninger og Sving og ofte 

 noder til store Omveje. Saaledes maa man undertiden, for at komme fra en Plads 

 til en anden, der i Luftlinie kun ligger faa Mil borte, køre forst mod Nord, saa 

 mod Øst, saa mod Syd, saa mod Vest og endelig atter mod Nord — eller i omvendt 

 Orden — saa at Vejen bliver langt mere end fordoblet. 



Nærmer man sig en Plads, er — hvor saadanne findes — det første man 

 faar Øje paa, de danske Huse, som endog langt borte fra let skiller sig ud fra 

 deres Omgivelser ved deres Storrelse, sorte, rode eller gule Farve og hvide Vin- 

 duesrammer og Døre. Ogsaa Kajak- og Konebaadsstilladser kan ses langt bort, 

 især naar de staar fri af Baggrunden. Forst naar man kommer nærmere, skelnes 

 Gronlænderhusene, som paa længere Afstand let falder sammen med Omgivel- 

 serne eller Baggrunden - - eller forveksles med Sten eller Torveskruer. Ellers 

 er om Sommeren det frodige grønne, som omgiver enhver stor eller lille Bygd, 

 og om Vinteren de sorte Husvægge og Møddinger, som staar skarpt mod de hvide 

 Omgivelser — samt Hundehyl, som kan hores mange Kilometer borte, de sæd- 

 vanlige Tegn paa, at man nærmer sig beboede Steder. Det grønne er dog ikke 

 at stole paa, thi maaske er det en ældgammel, længst forladt og ode Boplads. 

 men horer man tillige Hundehylene, er man sikker. 



Befolkningen boede i 181 Huse. Dette giver 8,33 Beboere pr. Hus, hvilket 

 er betydeligt mere end i de andre Distrikter i Disko Bugt. Grunden hertil er, at 

 Bopladsbefolkningerne i dette Distrikt, særlig de mere afsidesboende, i ringere 

 Grad end i de andre Distrikter har skilt sig ud i snævrere Husstande, men endnu 

 tildels holder fast ved den oprindelige eskimoiske Ordning med flere nærbeslæg- 

 tede Familier i samme Hus. Dog findes der nu ikke mange Huse med over 20 

 Beboere, og næppe noget med 25. Forholdet er i det hele taget under stærk Æn- 

 dring. Som Eksempel kan anføres, at der for 10 — 12 Aar siden paa Vester Ej land 

 kun var 4 — 5 Huse til et ikke meget ringere Antal Mennesker end nu, da der er 

 10 Huse; 1906 boede der i et af Husene ca. 30 Mennesker. Og et Faktum er det. 

 at Nutidens Huse langtfra er formindsket i samme Grad som deres Beboerantal og 

 altsaa byder deres Beboere bedre Vilkaar, bl. a. især større Luftforraad pr. Individ. 



Husene i Nordgrønland kan passende grupperes om fire Typer. 



I. den oprindelige — eller i al Fald en den nærliggende - Type, i hvilken 

 Materialet saa godt som udelukkende er Græstørv, undertiden isprængt med Sten 

 for Væggenes Vedkommende, samt nogle Sparrer — eller Bræddestumper (op- 

 rindelig Flydetræ) til at bære Taget. Grunden til et saadant Hus er hyppigst 

 3'/2 — 4 m i Firkant, Væggene ca. 2 Meter høje.. Gavlene er noget højere paa 

 Midten end ved Siderne, for at give Taget lidt Hældning til begge Sider. 



Paa de hojeste Punkter af Gavlene anbringes en Træbjælke, der oftest under- 

 støttes af en Stolpe midt i Huset. Fra denne Bjælke lægges mindre Træstykker 



