EGEDESMINDE DISTRIKT 



Paa Udflytningspladserne benyttes enten Hus eller Telt. Gronne Ej lande 

 og Imermiut (vedAgto) er udelukkende Udflytningspladser. Der findes endvidere 

 Udflytter- eller Fangsthuse paa en Række Udoer. saaledes paa Sioralik (tilho- 

 rende Folk fra KeKertarssuatsiaK og omliggende Bopladser), Kitdliat (fra Ka- 

 ngâtsiaK, NiaKornârssuk ogAulatsivik) og Sàtut (fra Ikerasak) samt i Arfersior- 

 fikfjordens sydlige Gren (fra KipingassoK, NiaKornârssuk ogAulatsivik) og i Ata- 

 neKfjord ved ItivdlerssuaK og flere Steder (fra Igi'niarfik og omliggende Pladser). 

 Disse Huse er udelukkende af Torv og Sten med Tagspær af Drivtommer, Torvebriks 

 med enkelt Forbræt {if at) og Tarmskindsvinduer ; enkelte af dem har Jernovne. 



Nogle faa Familier, særlig i Syddistriktet, benytter Fangsthytter af simp- 

 leste Konstruktion o : en rundagtig Torvevold eller -væg, hvorover bredes gamle 

 Konebaadsskind som Tag. 



Af Telte bruges i Distriktet folgende Typer: 



I. Det overalt i Landet benyttede bagtil skraanende Skindtelt (twpi- 

 пак o: »det rigtige Telt«). Dette bestaar af en Slags Dor- eller Portkarm (pare 

 o: dets Indgang), dannet af to Stænger, der stilles paa Jorden i skraa Stilling og- 

 stikkes i Huller i Enderne af en svagt hvælvet Overligger. Denne er forsynet 

 med Stropper, hvorigennem Teltstængerne (kanai) - efter Teltets Størrelse 

 9 — 12 i Tallet — stikkes, og hvorfra de lægges ud i en Halvkreds til en næsten 

 ringformet, omtrent V2 m hoj Torvevold. Undertiden udelades denne, og Stæn- 

 gerne støttes paa Jorden. Konebaadsaarerne benyttes ofte som Teltstænger. Over 

 dette Skelet bredes Overtrækket (Usât), der er af sammensyede Sortside- eller 

 ofte Klapmydseskind, og som for det meste rager frem foran Portkarmen som 

 Læskærme paa begge Sider; det holdes nede ved paalagte Sten. Overtrækket 

 kan være enkelt eller dobbelt. I begge Tilfælde vendes Haarsiden udad, saaledes 

 at Haare ne vender nedad mod Jorden for at skaffe lettere Aflob for Væde. 

 I sidste Tilfælde vendes det inderste Betræks Haarlag indad; dette Betræk gaar 

 aldrig udover Portkarmen. Undertiden har Enkeltskindteltene et Overtræk af 

 gamle Konebaadsskind. Som Dorforhæng (umik) benyttes sædvanligst et Tæppe 

 af sammensyede Tarme, oftest af Remmesæl. Under Forhænget sættes oftest 

 et Brædt paa Hojkant som Tærskel. Den bageste. Halvdel af Teltet i hele det& 

 Bredde laves til Briks ved Lyngunderlag, hvorover Brikseskindet bredes, og Senge- 

 tojet om Dagen opstables i Baggrunden. Nattelejet redes med Hovedgærdet udad 

 som i Husene. Kister o. a. anbringes ved Indgangens Sider. Hvis der er flere Fa- 

 milier i Teltet, laves der undertiden i Stedet for 2 Brikse langs Siderne af Teltet. 

 Ofte opsættes foran Teltet en Slags Forstue (oKÛtat) bestaaende af Skind, der 

 udspændes i en ret Vinkel ved Hjælp af et Par Stænger. Den tjener væsentligst 

 som Vindskærm, og Skindet flyttes efter Vinden; i Regnvejr er her undertiden 

 Kogested. Dette anbringes ellers altid et Stykke fra Teltet og bestaar af et Par 

 helst mod en Klippevæg el. lign. opstablede Sten, mellem hvilke Baalet anlægges,, 

 og paa hvis Kanter Kogekarret hviler. 



II.DetsærligidetteDistrikthyppiganvendte»Skindtelt med Gavl« (ermlik 

 0: det med Bagende forsynede — eller igdlerfivssaK o: det kistelignende eller igdlu- 



