EGEDESMINDE DISTRIKT 27 



været ublandede, var bortdøde. Langt den største Del er imidlertid Efterkom- 

 mere af Indflyttere, som vistnok overvejende er kommen via Holsteinsborg og 

 oprindelig har hort hjemme i det sydligste Grønland. Omend Blandingen er fortsat 

 gennem det 19. Aarhundrede, tildels endog lige op til Nutiden, er der dog derfor 

 i dette Distrikt et ikke ringe Antal ublandede eller saagodtsom ublandede Eski- 

 moer, langt flere end i noget andet Distrikt i Nordgrønland, undtagen rimeligvis 

 Upernivik. Med Undtagelse af Kolonien og maaske et Par af Udstederne findes 

 de spredt over hele Distriktet, flest i dettes sydlige Del. 



Befolkningens ringere Blandethed gor sig gældende ikke blot i Udseendet, 

 men i mange andre Forhold. Den er saaledes Grunden til den tidligere omtalte 

 ringere Bofasthed og langsommere Udskillen i mindre Husstande med hver sit 

 Hus, ligesom til en sej gere Fastholden af den oprindelige Levevis og gammeldags 

 Samfundsforhold og -skikke i Almindelighed. F. Eks. hersker — eller herskede 

 i hvert Fald indtil for faa Aar siden — indenfor de enkelte store Husstande — 

 eller man kan næsten sige Klaner — et mere patriarkalsk Forhold, og havde Hu- 

 sets ældste (ito/c) mere absolut Autoritet og Myndighed i alle Livsforhold end 

 ellers er sædvanligt i Nutiden. Som et andet Eksempel kan det nævnes, at der i 

 Syddistriktet findes flere ejendommelige og vistnok enestaaende Efternavne, 

 dels ægte grønlandske: Mikisuluk (o: den lille solle), Inûsugtok (o: den unge) 

 og Ugpernangitsok (o: den man ikke kan tro) — dels gronlandiserede : f. Eks. 

 Alauphesen (o: Bafaelsen) og Barbarusiusen (o: Fabricius). 



Befolkningen omkring Arfersiorfik Fjorden (Bopladserne KipingassoK, Nia- 

 Kornârssuk ogAulatsivik), med et fælles Navn kaldet Sar far miut (o: Strøm-Folket). 

 der vistnok som Helhed er næsten ublandede, betragtedes af den Grund tidligere 

 — og betragtes tildels endnu — af deres mere »civiliserede« Distriktsfæller som 

 en Slags Molboer, hvem det var en let Sag og en Sport at have til bedste, og om 

 hvis Enfoldighed og Lettroenhed der gaar utallige Historier. Følgende plejer 

 at anføres som karakteristisk: Kateketen ved en af Pladserne havde forskrevet 

 et Slagur. Det kom, medens Stedets Befolkning var paa Sommerrejser. Da de 

 kom hjem, strømmede de naturligvis alle til for at se det nye Vidunder, der alene 

 ved sit Udseende vakte højlydt Beundring. Da nu Uret netop skulde til at slaa. 

 tyssede Ejermanden paa dem for at de skulde høre det. Det første Slag frem- 

 kaldte nye Forbavselsesudbrud, hvorfor han atter tyssede paa dem. Da Uret 

 i det samme tav, vakte det lydløs Forfærdelse — indtil én endelig udløste For- 

 tryllelsen ved under almindelig Tilslutning at udbryde: »Nu har jeg aldrig kendt 

 saa galt! den adlyder virkelig sin Herre!«. 



Men — som alt paavist — nu begynder ogsaa her i Distriktet Nutidens ni- 

 vellerende Tendens at gøre sig stærkere og stærkere gældende og udslette Ejen- 

 dommelighederne. 



Af Befolkningen levede Størstedelen, næsten 82 pCt., af Sælfangst, kun godt 

 6 pCt. af Fiskeri og ca. 12 pCt. af funktionær Virksomhed (fastlønnede Stillinger 

 og Daglejerarbejde). 



Af alle Samfundsklasser er de fastansatte forsaavidt de bedst stillede, 



