EGEDESMINDE DISTRIKT 37 



paa den ene Opstander til et Hul i bageste Tværbrædt. I Krydset sammenholdes 

 de ofte ved at fores igennem krydsborede Huller i et fladt, firkantet Stykke Ben 

 eller Hvalrostand, som ofte kan være smukt udskaaret eller endog ornamenteret. 



De fleste Slæder i Distriktet er umalede. Males de; vælges oftest blaa eller 

 grøn Farve. 



Til Slæden horer et Slæde tæppe (inorafc), som oftest et Rensskind, under- 

 tiden et Sæl- eller Hundeskind, der lægges over Tværtræerne og fastholdes ved 

 en Surrerem (naicitarul}, som slaas rundt om disses udstaaende Ender. Under- 

 tiden haves desuden under Slædetæppet et Stykke gammelt Kajakskind. Skal 

 Slæden have Læs, lægges dette enten umiddelbart paa Tværbrædderne eller 

 ovenpaa Kajakskindet, hvorefter Slædetæppet lægges over, og det hele fast- 

 surres med Surreremmen. En Slæde kan fragte indtil 200 kg dod Vægt. paa jævn 

 Isvej endog indtil det dobbelte. 



Seletøjet bestaar af Hundeseler, Skagler, Forrem og Pisk. 



Selerne (anut), der laves af gammelt Kajakskind eller undertiden af Rem- 

 mesælskind (de er da særdeles holdbare), bestaar af to Remme, der ender i store 

 Løkker, som fortil er forbundne paa 3 Steder med korte Tværstrimler, hvoraf 

 de to overste tilligemed de mellemliggende Stykker af Lokkerne danner Selens 

 Halsring, medens Stykkerne mellem de to nederste danner Brystremmen. Bagtil 

 er Løkkeremmene forenede i en Knude, hvortil er bunden et kort Stykke Kobbe- 

 rem, der ender i en Ring af Renshorn, Hvalben, Hvalros- eller Narhvaltand (or- 

 ssefc). Selen paalægges ved at Hundens Hoved stikkes gennem Halsringen og 

 Forbenene derefter igennem Lokkerne, hvorved altsaa Selens Endeknude kommer 

 til at ligge paa Hundens Ryg. 



Skaglerne (pitûtat) bestaar af Kobberemine (hvortil i Nødsfald til dette 

 Brug Sortsideskind kan benyttes) paa 3 — 4 m Længde, varierende efter Hunde- 

 spandets Størrelse. I den ene Ende er der en Terts af Ben, Horn eller Tand (pêr- 

 saut), som stikkes igennem Hundeselens orsselc; i den anden en Knop af samme 

 Materiale (kangele), som tjener til at holde Skaglen fast i Forremmen. 



Forremmen (pituh) bestaar af en ca. 1,5 m lang Rem med korte Løkker 

 i Enderne. Her anvendes undertiden en enkelt almindelig, undertiden en dobbelt- 

 lagt, undertiden en specielt hertil præpareret, bred Kobberem. Løkkerne stikkes 

 nedenfra op gennem Huller i forreste Tværbrædt 1 ) paa Slæden kort indenfor 

 Mederne, hvor de fastholdes ved en Terts af Ben eller Tand {pilup sånerutai), 

 der er noget tyndere paa Midten. Undertiden anbringes mellem Forremmens 

 to Sider ca. l /s m fra forreste Tværbrædt et smukt tilskaaret Haandgreb (pitup 

 akûneicutâ) af Ben eller Tand, som tjener til, under Kørselen, om fornødent, af 

 Hensyn til Styringen eller for at bringe Orden i Hundene, at trække Forremmen 

 ind. Ved Forspændingen slaas en Løkke paa Forremmen, hvorigennem Skag- 

 lerne stikkes; Løkken strammes, og Skaglerne hales én for én igennem til Ende- 

 knoppen slutter fast op til Løkken. 



*) Nogle bruger i bakket Terræn eller Skrueis at sætte Forremmen i andet Tvær- 

 brædt, da Slæden derved bedre loftes. 



