38 EGEDESMINDE DISTRIKT 



Pisken (iperauta/c) bestaar af et ea. 0,75 m langt Træskaft (liaient) og en 

 5 — 6 m lang Snært af Kobberem, hvortil knyttes et Smeld, der laves enten af 

 Sælens Maveskind eller af Hvidhvalens Overhud eller af tyndskaaret Kobberem. 

 Det er en Kunst, der ikke er enhvers Sag, at skære Piskesnærte til, ligesom at 

 afpudse Hvalhudsmeldene, der skal være fuldkommen trinde og glatte for at 

 være ekstra. — 



Under Kørselen sidder Kusken i Slædens ene Side med Benene fremstrakt 

 og hvilende paa Medesnuderne. Selv under stærkeste Fart kan han let springe 

 af for at lobe frem og bringe Orden i Hundene eller for at lobe bagved Slæden, 

 holdende i Opstanderne, hvis han trænger til at varme sig. Gaar Farten ned ad 

 Bakke, griber han fat i Opstanderne, stemmer Fødderne mod Medernes Inder- 

 kant og læner sig tilbage, hvorved Slæden loftes i Vejret med Forenden, og Mede- 

 hælene virker som Bremser. Er, Bakken stejl, kan Farten hæmmes ved at kaste 

 Ringe af tykt Tovværk (»Stropper«) over Medesnuderne; naar Slæden gaar paa 

 dem, skærer de ved deres Vægt ned i Sneen; eller han kan føre Skaglerne ind under 

 Slæden eller over Opstandernes Tværstok og lade Hundene gaa bagved Slæden. 

 de bremser da stærkt ved at stritte imod under Nedfarten. 



Hundene sættes i Gang, styres under Korselen og standses udelukkende 

 ved Tilraab og Signaler samt ved Hjælp af Pisken. Kommer der Uorden i Span- 

 det, naar Hundene forlader deres Plads, kan dette bringes i Orden under Kør- 

 selen, idet man haler Slæden frem ved at tage fat i Forremmen og trækker Hun- 

 dene paa Plads igen ved Hjælp af deres Skagler. Faar en Hund under Farten 

 Skaglen ind mellem Bagbenene, ordnes dette ligeledes let ved at trække stærkt 

 i Forremmen og pludselig slippe igen. Skal man sætte over en Revne i Isen, 

 hales Slæden langt frem ved Hjælp af Forremmen; idet Hundene naar til Is- 

 kanten, slipper man, og de springer over uden at hæmmes af Slæden, som de 

 derpaa let trækker over, selv om Revnen er mere end meterbred. 



Med gode og veltrænede Hunde kan paa jævn Vej og uden større Læs til- 

 bagelægges indtil 100 — 110 km paa en Dag, man har endog tilforladelige Eksempler 

 paa mere 1 ). Som Regel kan man dog næppe gøre Regning paa mere end 9 à 

 11 km i Timen, og er der Hindringer, f. Eks. dyb Sne eller besværlige Land- 

 strækninger, gaar det meget langsommere. I dyb Sne bruges undertiden Slæde - 

 ski, der fastbindes under Mederne. 



Der fandtes i Distriktet i 1915 143 Slæder med ialt 888 Hunde, ialt i Gennem- 

 snit mere end 6 Hunde pr. Spand. Dette giver dog ikke noget tilforladeligt Bil- 

 lede af det faktiske Forhold, idet adskillige Erhververe kun har 4 — 5 Hunde, 

 hvilket efter de lokale Forhold er fuldt tilstrækkeligt til at være »godt kørende«, 

 medens der andre Steder kræves 6 — 7 for at opnaa dette; og Spand paa 8 à 10 

 Hunde er ikke nogen Sjældenhed. 



Som Hundefoder anvendes i dette Distrikt især angmagssat (Efteraars- 



*) F. Eks. fra ÜmänaK over Ikerasak, NugssuaKhalvøen til KeKertaic og videre til 

 Ritenbenk fra Kl. 6 Morgen til 7 Aften. 



