40 EGEDESMINDE DISTRIKT 



til 30 eller flere Masker, Dybden er saa godt som altid 12 Masker. De nedtynges 

 af 4 ret smaa Sten. 



Til under Rogtningen at skrabe Sne og Grodis op af Garnhullerne benyttes 

 en Sneose (Haut), der bestaar af et tragt- eller skeformet Stykke Blik med 

 Træhaandtag. Tidligere lavedes Skeen af Hvalbarde. 



De til Knvtningen af Garnene benyttede Redskaber er Naal og Kavl. 



Naalen (merlcut) er et Stykke fladt Træ, ca. 25 cm langt og 6 cm bredt, 

 der minder noget om en Væverskytte. Apparatet er forneden indhulet som et 

 Vindsel, medens det foroven er spidst tilløbende. Den øverste Ende er udskaaret 

 saaledes, at der rager en lang Taj) op i Midten af Udskæringen. Segl- eller Binde- 

 garnet paavindes ved at knytte Enden fast til Tappen og stadig vinde nedenom 

 Vindselenden, opad Brædtets anden Side og omkring Tappen, idet Apparatet 

 ved hver Vinding drejes i Haanden. Derved opnaas, at Garnet ved Garnknyt- 

 ningen af sig selv glider af Tappen, naar Naalen trækkes tilbage. 



Kavlen (tike/c eller feiorfik) bestaar af et Stykke fladt, haardt Træ; Bredden 

 retter sig efter den tilsigtede Maskevidde, til Isgarn altsaa 17 — 18 cm Den ene 

 Kant er ofte skarpere tilskaaret end den anden. I Kavlen er ofte et Hul, hvor- 

 igennem det bindes til Naalen og Garnnøglet, naar Apparaterne ikke benyttes. 



Ved Garnknytningen tages Brædtet i venstre Haand, medens Naalen fattes 

 med højre. Garnet vindes fra Naalen to Gange om Brædtet og knyttes over dettes 

 skarpe Kant i en Væverknude; hermed er den første Maske dannet. Denne hæn- 

 ges op paa et Søm eller fastholdes af en Person, og Knytningen fortsættes paa 

 samme Maade fra Hjørnet af den — og videre indtil det ønskede Maskeantal 

 er naaet; af Hensyn til Pladsen i Husene tages Garnets korte Side først. Nu sam- 

 les de færdige Masker og hænges alle op eller fastholdes, hvorefter Knytningen 

 af næste Maskerække begynder, og saaledes fortsættes, til Garnet er færdigt. 

 For en o vet Garnknytter gaar det utrolig sikkert og hurtigt. 



Befolkningens Klædedragt er for Størstedelen hjemmelavet, dels af Skind, 

 dels af europæiske Stofler. 



De i dette Distrikt almindelig benyttede Klædningsstykker er de sæd- 

 vanlige grønlandske, som vil findes beskrevne under Jakobshavns Distrikt, hvor- 

 til henvises. 



Her skal kun bemærkes, at Befolkningens større Ublandethed gør sin — 

 ganske vist nu aftagende - - Indflydelse gældende ogsaa paa dette Omraade. 

 Især Beboerne af Syddistriktet benytter kun i ringe Grad til daglig indførte uldne 

 Yderklæder, men bruger endnu for Størstedelen Pelse af Fugleskind (tingmiaic), 

 Sælskind (natsele) eller Rensskind, ligesom de fleste Mænd benytter Skindben- 

 klæder baade Sommer og Vinter. En Del har til Rejsebrug Bukser af Hundeskind, 

 oftest sort. Adskillige Steder, især ved Syddistriktets Bopladser, er indfort uldent 

 Undertøj ikke almindeligt, og Brugen af Linned indskrænket; det er ikke ual- 

 mindeligt, at navnlig ældre Folk har Fugleskindspelsen paa den bare Krop. Ved 



