1 ( ; E( : E D ES M ENDE DI STB I KT 



(talrige Hustomter, en meget stor med 4 Vinduesaabninger kan endnu kendes, 

 uagtet der inden i den senere har været opført 2 Huse). 



Før Kolonisationen var Distriktet velkendt og stærkt besejlet af Hollæn- 

 derne. L. Feykes Haan har paa Strækningen fra »Ronimelpot« (Nordre Strøm- 

 fjord) til »Vlakke Groene Eylanden« detaillerede Beskrivelser af folgende Steder: 

 Wilde Eylant (ManitsoK syd for Rifkol), Rifkol, Revet (udenfor Rifkol), Noord- 

 Bay (rimeligvis NivâKf jorden), Bonke- og Jesse-Bay (Bassinet mellem Egedes- 

 minde og Øerne udenfor), Col (Kullen; Agpalilik), Moort-Bay (i Nærheden af 

 Акйпак), Aene-Bay (Bugten ved Nûk). 1799 hedder det, at enhver Havn fra 

 gammel Tid er afmærket ved »Vartegn«. Hollændernes Besejling vedblev langt 

 ind i Kolonisationstiden. 



»Gamle Egedesminde«. 1759 anlagde Niels Ec4EDE 5 Sømil Nord for 

 »Rommelpottens Fjord« en ny Koloni, som fik Navnet Egedesminde. Ifølge Or- 

 dren skulde den lægges ved Mannuk (rimeligvis Skrivefejl for Mannik o: Maner- 

 miut), men da ingen Grønlænder kendte et Sted af dette Navn, opfortes den 

 ved Bugten Eicalugssuit kort Syd for Øen KangeK. Stedet skal være den egentlige 

 Ronimelpot. Bygningerne bestod som sædvanligt kun af Stokværksvaaning, 

 Proviant- og Spækhus af Bindingsværk, og Besætningen af Kobmand, Assi- 

 stent, Tømmermand, Bødker og et Par Arbejdskarle. Kolonien laa meget smukt 

 i en frodig Dal, ved Siden af en stor og vandrig Elv fra en 2 — 3 km bagved lig- 

 gende, mægtig Sø. Søen bærer med nogen Uret Navnet »Gieseckes So«; denne 

 har nemlig aldrig undersøgt den. Stedet var i høj Grad gunstigt for Europæerne. 

 I Søen og Elven gaves »en utrolig Mængde store Laks«, og der dreves stor Rensjagt 

 lige i Nærheden ; en Gang blev der i kort Tid nedlagt over 100 Dyr. — Ogsaa 

 som Handelsplads berettigede Kolonien til gode Forhaabninger. Der var mange 

 Sæler og Lejlighed baade til Hvalfangst om Foraaret og Hvalrosjagt om Efter- 

 aaret. De mange Smaaøer i Omegnen var særdeles rige paa Ederdun. Paa 

 Kysten lige til Diskobugt laa mange Bopladser. Men Kolonien viste sig snart 

 ikke at svare til Forventningerne. Fangsten slog gentagne Gange fejl (den nær- 

 meste, ret folkerige Fjord mod Nord, Iluilik, kaldtes af den Grund for »Fattig- 

 huset«), og Kolonien laa i Udkanten af sit ca. 30 Mil lange Distrikt. 1763 flyttedes 

 den derfor til »Bonke-Bay«. »Gamle Egedesminde«, der aldrig senere har været 

 beboet, kaldes Igdluerunerit ; Tomterne er endnu kendelige 



»Ny Egedesminde« laa mere centralt i sit store Opland, der strakte 

 sig fra Rifkol til »Eylandene« (Hunde- og Kronprinsens Ejland) og »Disko« (o: 

 Egnen om Godhavn), medens Nûk og Grønne Ejlande hørte til Christianshaab. 

 Flere Omstændigheder, f. Eks. Godhavns Oprettelse og især Snighandelen, be- 

 virkede dog, at Produktionen, skønt bedre end for, en Tidlang holdt sig temmelig 

 lav. Men fra omkring 1776 var Distriktet inde i en Periode med stærk Opkomst. 

 Der var ifølge Myhlenphort en stor Række indbringende Bopladser: Акйпак, 

 Anârssuit (»bekvem til Sælfangst«), Eiait (»temmelig beboet«), ManitsoK, Vester 

 Ejland, Tupertalik og Igdlutalik (»taalelig Fangst«), NivaK, KeKertarssuatsiaK, 

 Aulatsivik, SimiutarssuaK og Simiutalik (»stærkt beboede« og »ypperlig Sælfangst«), 



