58 EGEDESMINDE DISTRIKT 



Det andet kaldtes »det lidet Søbod«. I Vaaningshuset boede baade Købmand. 

 Assistent og Mandskab, senere tillige Missionær. 1783 opførtes derfor et nyt Stok- 

 værkshus. 



Koloniens Produktion bedredes noget efter Flytningen, men var dog længe 

 ikke stor — 1776 saaledes kun 94 Fade Spæk, 306 Barder og 21 Ræveskind — 

 hvilket skyldtes flere uheldige Omstændigheder. I Kompagniets Tid var Varerne 

 slette; 1775 var af 11 opsendte Rifler kun to brugbare, Resten maatte sendes 

 tilbage, de andre Ting var i Forhold dertil. Det ret store Mandskab, som krævedes 

 til de lange Togter, var oftest ikke let at styre. Miss. Berthel Laersen vilde 1768 

 ikke hertil »for de slette Kolonisters Skyld«. I Anledning af »de ny Artikler« var 

 der »stor Strid« med dem; de vilde ikke underskrive, men alle rejse hjem (1777). 

 Vinteren 1782 — 83 var der saadan »Uorden, Opsætsighed og Dovenskab«, at In- 

 spektorens Hjælp maatte paakaldes. — Paatænkt Hvalfangst kunde ikke drives her. 

 da Togterne krævede hele Mandskabet. Af samme Grund kunde et projekteret Fiske- 

 rianlæg ikke realiseres. Garnfangst dreves kun af enkelte af Kolonisterne. Men 

 mest af alt var naturligvis Hollændernes Snighandel til Hinder for Koloniens 

 Udvikling. 



»I Kongens Tid« blev Udsigterne lysere. Varerne blev bedre, og Snighandelen 

 indskrænkedes noget. Derved voksede Handelen og Produktionen. 1783 indhand- 

 ledes paa Foraarstogt til Hunde Ej land 40 Fade Spæk, 1784 paa ét Togt endog 

 77 Fade. Kolonien bjærgede ogsaa flere Drivhvaler end for, og fik mere Del i de 

 Hvaler, Grønlænderne selv fangede. Fra 1776 stationeredes nogle Aar Hvalfanger- 

 skib ved Kolonien. »Mellemaaret« (Grundlaget for en Slags Tantiemeberegning til 

 Handelsbetjentene) sattes 1783 til 195 Td. Spæk, 715 kg Barder, 20 Ræveskind, 

 10 Sælskind, 70 kg Dun. Senere sattes det til 2,500 Rd. Det naaedes dog næppe 

 nogensinde i de første 6 — 7 Aar efter den store Smitsot. 1788 var især langt under 

 Maalet. Men ved Befolkningens Tiltagen og den mægtigt voksende Garnfangst 

 steg Produktionen hurtig. Skønt 1795 var »et Uaar«, gav det dog 100 Fade Spæk, 

 og 1796 var Produktionen til Gengæld 366 Td. Spæk. 6,408 Barder, 298 Sæl- 

 skind og 480 kg Dun. 1798 hjemsendtes 2,233 Skind. 



Kolonistedet angives 1799 at være et udmærket Garnsted paa Grund af 

 de mange Bugter og Arme paa Øen, som danner bekvemme og gode Steder 

 for Sælhundegarnfangsten, især om Hosten, naar Isen begyndte at lægge til. De 

 regnedes »Aar om andet« at indbringe Handelen 50 — 60 Td. Spæk og 6 — 700 

 Skind, hvoraf den største Del indkom ved Garnfangsten. — 1794 opdagedes 

 »Kabliau- og Hellefiskeri«. Af Dun leverede Koloniens Grønlændere aarlig ca. 

 500 kg, 1793 endog 1360 kg. — Omkring 1850 var Egedesmindes aarlige Pro- 

 duktion ca. 800 Td. Spæk, 8,000 Sæl-, 3,360 Rens- og Del Ræveskind samt 650 

 kg Dun. Med Undtagelse af Rensskind og Dun er Produktionen senere stadig 

 tiltaget. 



Stedets Befolkning var allerede kort efter Koloniens Flytning temmelig stor, 

 og ved Missionens Oprettelse tiltog den efterhaanden ved Tilflytning, saa at der alle- 

 rede før, men især efter Epidemierne 1785- — 86 klagedes over »Sammenhobning«. 



