68 EGEDESMINDE DISTRIKT 



og refererer sig naturligvis til Beliggenheden set inde fra Bugten. — Stedet var 

 beboet før Kolonisationen. Allerede Navnet vidner om, at Hollænderne traf Be- 

 boere her, thi Øerne ligger for langt til Søs til blot at kunne være Sommerudsæt- 

 ningsplads for Hunde. 1736 var P. Egede første Gang her; han traf da »ikkun 

 3 Telte«, idet hele Befolkningen ikke endnu var vendt hjem fra Sommertogt 

 sydpaa. Foraar 1739 plyndrede Befolkningen et her forlist hollandsk Skib. Ellers 

 var den kun altfor villig til at handle med Hvalfangerne, hvorfor der allerede 

 1750 paatænktes anlagt »en Logie« her. Egedesminde, hvortil Øerne hørte, fik 

 i sin første Periode ikke mange Produkter herfra, især ingensomhelst Skindvarer. 

 Ogsaa Hvalbarderne solgtes til Englænderne. I 1784 fik Købmanden saaledes 

 153 Td. Spæk af en nyfanget Hval, men ikke en eneste Barde. 



1787 anstilledes Hvalfangstforsøg her af Kronprinsens Ej lands Mandskab 

 og Stedets egne Grønlændere. Stedet skulde dog handelsmæssig vedblive 

 at være under Egedesminde, men da dette viste sig uheldigt, lagdes det 1788 

 helt under denne Koloni. 1789 opfortes et stort Stokværkshus, 11,9 X 8,8 m, 

 1793 et Bindingsværks-Spækhus. Besætning: Hvalfangerassistent, Spækskærer, 

 1 a 2 Matroser. 1792 kom hertil Bødker og Tømmermand. Fangsten dreves af 

 fra 4 til 8 Slupper. 1789 fangedes 2 og 1788—98 ialt 28 Hvaler. — 1796 blev 

 Hunde Ej land »Anlæg« under Kronprinsens Ej land, og der skulde da være 

 »Samfiske« mellem dem. Fra 1801 besejledes Stedet af Skibene. 



I Krigsaarene var Besætningen den mindst mulige, og som Folge deraf ogsaa 

 Hvalfangsten. Grønlænderne drev saa stor Snighandel med Englænderne, at 

 det bestemtes, at Handelsvarer kun kunde faas for Produkter og ikke for Penge. 

 1813 nedlagdes Anlæget, men genoptoges 1818, og 1820 var Besætningen: Assi- 

 stent, Spækskærer, Tømmermand og Kok. 1817 lagdes det under Egedesminde, og 

 Hvalfangsten nedlagdes, fra 1830 blev det Udsted. Senere flyttedes Stokværks- 

 hus og Spækhus bort, og et dansk-grønlandsk Hus opførtes til Udliggeren. Om- 

 kring 1850 var den aarlige Produktion ca. 100 Td. Spæk og 500 Skind. 



Sygdommene 1785 — 86 gik helt udenom Hunde Ejland, hvis Befolkning 

 derfor 1793 talte 11 Familier med 106 Medlemmer; kun 21 døbte. 1808 var her 

 90 Mennesker, kun 1 udøbt. 1821 6 Huse, 111 Indbyggere. I Koppeepidemien 

 1825 bortreves den største Del af Befolkningen, men 1831 var denne atter steget 

 til 99. Da Kronprinsens Ejland blev Udsted og senere helt nedlagdes, flyttede 

 en stor Del af Beboerne hertil; omvendt blev Kronprinsens Ejland, da dér atter 

 blev Udsted, væsentligst befolket herfra. 



Ingen andre end den nu beboede synes efter Kolonisationen at have 

 været beboet. »Anlæget« laa paa Øens Vestside, Tomterne ses endnu og kal- 

 des кигагпек, (»fhv. Spækhusplads«). 2 andre Øer i Gruppen, ØKaitsut og Uper- 

 nivik, har ældgamle Hustomter ; nogle af dem paa førstnævnte ligger nu under 

 Høj vandsmærket. 



