76 EGEDESMINDE DISTRfKT 



(»Vestero«) 2 Huse med 19 og 52(!) Mennesker. I det sidste var 30 Lamper, 

 det var saa stort, at man »kunde ikke høre dem, der vare i den anden Ende af 

 Huset, med mindre man raabte meget højt. Hele Tiden surrede det derinde som 

 af en Sværm Bier, naar den derværende Mængde Folk talede i Munden paa hver- 

 andre«. 1826 — 27 drev fhv. Købmand J. L. Mørch Garnfangst ved NavssâK 

 (»Fundet«). Dette Sted, som nu ikke kendes, var rimeligvis det nuværende 

 KangâtsiaK. 1829 var nemlig ingen af ovennævnte Pladser beboet, derimod nævnes 

 for første Gang KangâtsiaK med 20 Indbyggere, der 1831 var steget til 34. Ved 

 1840 oprettedes her et Vinterudsted, som 1846 maatte udvides til helaarligt. 



1850 var Produktionen steget til 159 Td. Spæk, 704 Sæl- og 347 Rensskind. 



1851 opførtes nyt Beboelseshus med Butik. 



Slægten Lundblad, Efterkommere af Stedets første Udligger, National- 

 bødker Carl Fred. L. (f. 1804, d. 1866) har stadig været Pladsens betydeligste. 



Bopladsen KeKertarssuatsiaK 



ligger omtrent midt paa Vestsiden af den store af samme Navn ca. 15 km 

 N. 0. for KangâtsiaK. 



Husene ligger temmelig højt paa et ujævnt Forland bag et lidt højere Næs 

 og med et temmelig højt og brat Fjæld til Baggrund. I Sundet mellem Bopladsen 

 og de foranliggende Smaaøer kan mindre Fartøjer ligge for Anker, men raaa 

 da søge Læ efter Vindforholdene. Udfor Næsset er Strømmen saa stærk, at den kan 

 vanskeliggøre Forbifarten og saa godt som altid hindrer Islæg ikke blot her, men 

 paa en Strækning af 1 a 2 km mod Nord. Vejen fra Bopladsen nordpaa gaar der- 

 for de fleste Vintre ad den smalle Iskant over Stranden til et Næs ca. l /» km borte, 

 over hvilket der køres ned i en dyb Bugt. Sydfor og bagved Bopladsøen lægger 

 Isen sig for det meste allerede i Slutningen af November og bliver liggende til 

 Juni ; nordfor dannes Islæget senere og varer kortere, ligesom det tidligt bliver 

 strømskaaret mange Steder, saa at kun stedkendte kan færdes der. Fra Bunden 

 af den oven omtalte Bugt fører en bakket Slædevej over Øen til Farvandet bag- 

 ved denne. 



Erhvervsforholdene er som ved Udstedet, især hvad Sødyr angaar. Det 

 altid aabne Sund giver baade mange Søfugle (Ederfugle, Maager, Ænder og Lom- 

 vier) og Fisk (üvalc og lidt Kabliaii). Naar Isen ligger fast, flytter nogle ud til 

 Ivnalik; i April flyttes til Øen Sioralik udenfor Skærgaarden, hvor der findes 

 Fangsthus, og i Juni foretages angmagssattogt til SarKardlît eller Farvandet 

 bagved Øen. Ellers er Fangstrejserne de samme som ved Udstedet. 



Tørveskær findes rigeligt paa Øen; desuden benyttes Drivtræ og Lyng til 

 Brændsel. 



Befolkningen bestod 1915 af 73 Grønlændere. Af de 33 Mænd var 12 gifte, 

 1 Enkemand, 11 ugifte og 9 under 12 Aar. Af de 40 Kvinder var 6 Enker, 13 

 ugifte og 9 under 12 Aar. Der var 17 Fangere og 3 Fiskere. Distriktets Over- 

 kateket bor her samt en Jordemoder, der tillige betjener Bopladserne IgånaK, 

 Ivnalik og Akugdlît. Befolkningen klarer sig som Regel godt. 



