94 CHRISTI ANSHAAB DISTRIKT 



tets Nordgrænse presses Hovedaflobet fra Jakobshavns Isfjord ud mellem Pynten 

 ved Еке og Randen af Isfjældsbanken, saa at Isen her som Regel er næsten ufrem- 

 kommelig et langt Stykke ud, og kun i særlig gode Isaar kan man i en stor Bue 

 køre helt uden om Isfjældsbanken. 



I TasiussaK er der, foruden det allerede omtalte Stromsted SarfånguaK i 

 AlångordleK, altid stærk Strom i .det trange Lob, hvor TasiussaK udmunder i 

 Isf jorden, saa at her heller aldrig dannes helt paalidelig Is. 



Alle disse Strømsteder spiller naturligvis en meget stor Rolle for Sødyrene* 

 Livsforhold og derigennem for Befolkningens Erhverv. De har alle været fore- 

 trukket som Bopladser for Kolonisationens Tid og er den Dag i Dag vigtige 

 Fangstpladser. Flere af de snævre Lob mellem Øer og Fastland har været benyt- 

 tede til Garnfangst af Sæl og Hvidhval i over 100 Aar. 



For Samfærdselen om Vinteren spiller Strømstederne ogsaa en Rolle. Man 

 maa kende deres Beliggenhed, for at kunne færdes her, men hæmmende Hindrin- 

 ger for Samfærdselen danner de ikke. Der er de fleste Steder god Plads uden om. 

 og desuden er Landkorselen i Distriktet de fleste Steder god, saa at det maa reg- 

 nes til de Egne, der er lettest at befærde om Vinteren. 



I TasiussaK begynder Islæget normalt allerede i November, i Sydostbugtens 

 indre Kroge samt i de sydlige Fjorde henimod Jul, og Resten noget senere. 1 

 jævnt gode Isaar ligger Isen uforstyrret til hen imod Maj, i Fjorde og Indervige 

 endnu længere, men de voldsomme Sydostvinde kan hurtig slaa Isen i Stykker 

 og drive den til Søs, især hvis Disko Bugten ikke er tillagt i Midten. Distriktet 

 har mindre Skrueis end Distrikterne længere ude mod Vest. I den sydlige Del inde 

 i Sydostbugten er Isforholdene ofte saa rolige, at savssat er et ret hyppigt Fæno- 

 men. De gode Isforhold i Sydostbugten og TasiussaK har medført, at flere af de 

 gamle Isf angstmetoder har holdt sig i Brug endnu. 



TERRÆN. GEOLOGISKE FORHOLD 



Distriktets nordlige Del er et Bakkelandskab af golde, isskurede Gnejsrygge, 

 der hovedsagelig stryger fra SV til NØ. Højden er ikke betydelig, kun lidt højere 

 end Landet Nord for Isf jorden, og ude ved Kysten er der kun faa Toppe, der hæ- 

 ver sig til 3—400 m, først inde ved Indlandsisen, bag TasiussaK og Kanger- 

 suneK træffer vi Højder paa 500 m eller derover. Sejler man ind til Kysten ude 

 fra Disko Bugten, har man derfor ingen andre karakteristiske Mærker at styre efter, 

 end Isf jorden og Lysningen over den. Forst nær inde kan de enkelte Toppe skel- 

 nes. Grønne Ejlande tilligemed Øerne Jakobsholm og Savik afgiver da de bed- 

 ste Mærker. Paa den sidste er der en Baake, der ses langt bort. 



Ved Indskæringerne og Dalene i Forlængelse af dem deles Distriktets 

 nordlige Del i flere Afsnit : 



Claushavns Landet danner en 80 km 2 stor trekantet Halvø, der ved sit 

 sydlige Hjørne er forbunden med Fastlandet. Den højeste Top, Iviangernat 

 (465 m) ligger nærmest Nordkysten. Parallelt med Kysten, ud mod TasiussaK, 



