120 CHRISTIANSHAAB DISTRIKT 



manden at flytte tilbage, foreløbig for 2 Aar. Senere høres dog intet mere om Ned- 

 læggelse, skønt Distriktet til 1834 paa Papiret vedblev at hedde »Kolonien Claus- 

 havn«. 



Kolonien oprettedes som Missions- og Handelsetablissement. Ligestraks 

 fik Missionen ganske vist ingen videre Fremgang, men Poul Egede blev Nord- 

 grønlands Apostel, idet hans kun 4-aarige Virksomhed (1736 — 40) ikke blot 

 fremkaldte en begyndende stærk Bevægelse i selve Distriktet, men blev ved hans 

 mange Rejser banebrydende for hele Disko Bugtens Kristianisering. Og da hans 

 Broder Niels — ved Siden af sin Virksomhed ved Handelen — tilligemed en 

 Række nidkære Missionærer trolig fulgte i hans Fodspor, voksede Bevægelsen 

 hurtigt. Ikke mindst bør nævnes Kateket Jens Pedersen Mørk, som med stor 

 Nidkærhed og Arbejdsevne forbandt en ualmindelig Gave til at paavirke Grøn- 

 lænderne, hvorfor hans lange Virksomhed i Distriktet (1739 — 80) fik den største 

 Betydning for Missionen. 



Ved Isf jorden var Bevægelsen stærkest, og her dannedes hurtig en lille Me- 

 nighed af nidkære Kristne, som var meget missionsivrige overfor deres Lands- 

 mænd, og blandt hvilke den bekendte Kvinde ArnarsaK var den betydeligste. 



1743 var der i Distriktet 23 dobte og 36 Katekumener, og deres Tal øgedes 

 rask. Da Christianshaab var en daarlig Erhvervsplads, og de fleste Mennesker 

 i Distriktet boede ved Isf jorden, forlagde Missionær Bloch 1752 Missionen til 

 Claushavn. Uagtet en svær Epidemi netop havde bortrevet de fleste døbte, saa 

 at næppe 20 var tilbage, gav Flytningen dog saa god Fremgang i Arbejdet, at 

 Distriktet 1754 talte ca. 90 døbte og mange Katekumener. 1776 var der i Di- 

 striktet 229 døbte mod 251 udobte, 1793 232 mod 94, og 1798 fandt den' sidste 

 Katekumendaab Sted. 



Indtil 1792 var Distriktet selvstændigt Missionariat (Missionær i Christi- 

 anshaab til 1752, derefter i Claushavn, 1775 — 78 tillige i Christianshaab), derefter 

 annekteret Jakobshavn (1877 — 81 Egedesminde, hvortil Akugdlît og Ikamiut 

 havde hørt en Aarrække forud). 



Distriktets Befolkning synes ved Kolonisationens Begyndelse at have 

 været temmelig stor (jfr. Forsamlingerne ved Hvalfangst); den øgedes hyppigt 

 ved Tilflytning for Sydgrønland, men 1776 var dens Tal kun 429, thi »Sygdom 

 har bortrykket mange, og fra Sønden kommer faa eller ingen«. 1793 boede Be- 

 folkningen i ialt kun 22 Huse. 



Distriktet er flere Gange hærget af Epidemier. 1741 bortreves adskillige af Blod- 

 gang; 1752 udbrød »en hidsig Feber, hvormed Sting-Passioner var forbundne, hvoraf 

 saavel de fleste døbte, som den største Del af Catechumenis og de omkring boende 

 Hedninger bleve henrykkede«. 1773 — 74 tog atter en Epidemi et stort Antal. Lands- 

 epidemierne 1785 — 86 bortrev 69 døbte foruden et stort Antal Hedninge. Derimod 

 synes Koppeepidemien 1800 ingen Ofre at have krævet her, uagtet den opstod i 

 Distriktet (blandt de i Sydostbugten teltende fra Egedesminde Distrikt). 



Af historisk eller paa anden Maade interessante Begivenheder og Lokaliteter 

 i Distriktet bør foruden de ovenfor meddelte nævnes følgende. 



