126 CHRISTIANSHAAB DISTRIKT 



naar sjældent ud til Ankerpladsen i deres fulde Styrke. Af Søgang generes Ski- 

 bene som oftest ikke eller kun meget lidt. Dog kan ved sydvestlig Storm Søgan- 

 gen være temmelig stærk, saa Losning og Ladning maa afbrydes, undertiden 

 endog al Forbindelse med Land. Ligeledes kan det baade ved stærk Sydvest- og 

 Sydost vind være nødvendigt at forstærke Landfortøjningen. 



Kolonien kan forst med Sikkerhed besejles fra Slutningen af Juni, idet Vin- 

 terisen ligger længe paa Havnen, undertiden til omkring St. Hansdag. Dog vil 

 som Regel Ankerpladsen være isfri nogle Uger før. Isfjælde eller Kalvis vil næppe 

 nogensinde kunne hindre hverken Skibsekspeditionen eller Ind- og Udsejling af 

 Havnen, fordi Bassinet er saa stort og altid mindst et af Løbene vil være passabelt. 



Da Kolonien og Spækholmen ligger temmelig langt fra hinanden paa Havnens 

 Vestside, medens Skibene af Hensyn til Sydostvindene maa ligge nærmere ved 

 dens Østside, bliver der en temmelig lang Vej fra Ankerpladsen baade til Kolo- 

 nien — ca. 700 m — og til Spækholmen — ca. 460 m. Dette Forhold forlænger 

 Skibsekspeditionen noget, især naar det falder ind med uroligt Vejr. 



De almindeligst benyttede S 1 æ d e v e j e til og fra Kolonien gaar dels over Land, 

 dels over Havisen. Allerede fra Midten eller Slutningen af Oktober — alt efter 

 Snefaldets Indtræden — er der Slædeforbindelse mod Nord over Land med Claus- 

 havn. Vejen gaar da først op over den Skraaning, hvor den største Del af Kolo- 

 nien ligger, derefter i nordlig Retning jævnt nedad til den ca. 1 km nordøstlig 

 for Kolonien liggende, 7- — 8 km lange Sø ; herfra køres bagom Laksebugten ad to 

 Veje, enten — efter at have passeret Søen i hele dens Længde — langs Bugtens 

 Inderkyst i et stejlt, ujævnt og stenet Terræn (den saakaldte »Stenrovse«), der 

 senere gaar over i jævne Strøg og store Søer, — eller gennem en østlig Arm af den 

 store Sø over jævnere Terræn bagom Laksebugtens Kystfjældkæde — til Bugtens 

 inderste Vig. Herfra gaar Vejen i jævnt Terræn langs Sydsiden af Maagefjeldet, 

 bøjer Nord i om dette og følger Disko Bugtens Kyst til en stor Vandreblok, »Oles 

 Sten«, ca. 12 km Sydost for Claushavn; herfra gaar den bagom Kystfjældene 

 over Sletter og Søer i nordlig og senere vestlig Retning, indtil den, efterat et 

 naturligt Fjældpas (AngmalortoK Bakken) er overskredet, bojer ret vestover i 

 næsten helt fladt Terræn til Claushavn. Naar Laksebugten og Christianshaabs 

 Havnevig lægger til, forkortes Vejen ved at føres over disse. Men under alle Om- 

 stændigheder er Vejen mellem Christianshaab og Claushavn vistnok den bekvem- 

 meste Land-Slædevej i hele Nordgrønland, hvorfor den ogsaa som oftest benyttes 

 hele Vinteren jævnsides med Vejen over Havisen og i hvert Fald i Begyndelsen, 

 medens denne endnu er vaad og tungtkort, næsten altid foretrækkes. Vejen kan 

 som oftest benyttes til henimod Slutningen af Maj. 



Fra den inderste Vig af Laksebugten er der en fortrinlig Slædevej gennem en 

 ca. 20 km lang Dal med flere Søer til Bugten TasiussaK paa Sydsiden af Jakobs- 

 havns Isfjord. 



Mod Syd gaar Slædevejen, saasnart Havnebassinet er tillagt, paa langs over 

 dette, derfra ind bag Øerne over til Fastlandet, hvorfra der køres ad jævnt sti- 

 gende og faldende Terræn over Land (»Nîsat Landet«) til Sydostbugtens Nordside. 



