CHRISTIANSHAAB DISTRIKT 129 



saa stærk som næppe noget andet Sted i Nordgrønland og har flere Gange anrettet 

 betydelig Skade. Forøvrigt er her aarlig et meget betydeligt Antal Godtvejrsdage 

 med klart og stille Vejr; som oftest staar det saaledes Uger igennem baade Som- 

 mer og Vinter. Det gennemsnitlige aarlige Antal Taagedage er ringe. Sommeren 

 •er som Regel varm, Temperaturen kan stige til 4- 20° C. i Skyggen, og det er sjæl- 

 dent nødvendigt at fyre i Kakkelovnen fra Begyndelsen af juni til Begyndelsen 

 af September. 



Et stort Skaar i Nydelsen af det dejlige Sommerklima gør det, at Christians- 

 haab utvivlsomt er det beboede Sted i Nordgrønland, hvor Myggeplagen er værst. 

 De smaa blodtørstige Dyr indfinder sig ofte allerede i første Halvdel af Juni, 

 forbliver undertiden til Slutningen af August eller Begyndelsen af September, 

 og har ofte især i Juli Maaned kunnet optræde i saadanne Mængder, at det i den 

 varmeste Tid paa Dagen næsten ikke var muligt at færdes i det fri. I de seneste 

 Aar har denne Plage været noget mindre, hvilket utvivlsomt skyldes den ovenfor 

 omtalte Gennemgrøftning af det fugtige Midtparti af den Skraaning, hvorpaa 

 Grønlænderhusene ligger. 



Solen gaar ikke under Horisonten fra 22. Maj til 23. Juli. Dog ses Midnats- 

 solen ikke fra selve Kolonien paa Grund af Fjældene Norden for denne. Mørke- 

 tiden varer fra 2. December til 11. Januar, men Solen naar forst Koloniens Huse 

 23. — 25. Januar. 



Befolkningen bestod 1915 af 7 Danske og 93 Grønlændere (1850: 63; 1805: 

 ■31). Af de Danske var 3 voksne Mænd og 1 Drengebarn, 2 voksne Kvinder og 1 

 Pigebarn, Af de 47 mandlige Grønlændere var 10 gifte, 1 Enkemand, 15 ugifte og 

 21 under 12 Aar. Af de 46 Kvinder var 6 Enker, 16 ugifte og 13 under 12 Aar; 

 1 var gift med en Dansk. 



Der fandtes 8 faste Bestillingsmænd (iberegnet 1 Jordemoder), 7 Fangere og 

 9 Fiskere. 



Den ovenanførte Inddeling i Fangere og Fiskere er her maaske mere end 

 noget andet Sted ueksakt, idet Forholdet er det, at »Fangerne« lige saa meget lever 

 af Fiskeri som af Sælfangst. Naar den alligevel bør fastholdes, er det saaledes 

 at forstaa, at »Fiskerne« er saadanne, der — selv om de kan ro i Kajak — kun 

 bruger denne til Fiskeri og Jagt i Nærheden af Kysten, men ikke kan gaa ud til 

 Søs og drive Fangst af storre Havdyr. Da Erhvervsomraadet for største Delen er 

 Skærgaard og indelukket Farvand, findes her i det hele taget ingen særlig dygtige 

 Kajakroere, hvortil det ogsaa bidrager, at det nærmeste Omraade nu er ret fattigt 

 paa Sødyr. Saa meget mere bør Befolkningens Stræbsomhed og gode Økonomi 

 fremhæves. Trods de anførte mindre gode Erhvervsforhold benyttes nemlig alle 

 Chancer og Hjælpekilder saaledes, at ikke blot virkelig Trang som oftest er ukendt, 

 men Pladsen nærmest giver Indtryk af nogenlunde Velstand. Husene er velholdte, 

 Husstellet godt og Beboerne gennemgaaende ret velklædte, og det skønt de enkelte 

 Erhververfamiliers gennemsnitlige aarlige Pengeindtægt er meget minimal, næppe 

 over 100 Kr. 



Dette Forhold skyldes naturligvis væsentligst de særdeles gode Bierhverv, 



Dansk Grønland. I. 9 



