134 CHRISTIANSHAAB DISTRIKT 



Christianshaabs Nedlæggelse var paa Tale allerede 1792 paa Grund af 

 Stedets Ubetydelighed, men Mangel paa Havn ved Clausbavn gjorde Udslaget. 

 I og efter Krigsaarene blev Stedets Handel imidlertid meget ringe, og 1826 ned- 

 lagdes det som Koloni, men skulde forsynes med en Udligger og nogle af de nød- 

 vendigste Handelsvarer. Men da Befolkningen næsten reduceredes til intet, boede 

 der i 1828 kun en dansk tilsynsforende uden Handelsret. 1829 flyttede Køb- 

 manden atter dertil, og 1830 indrettedes Tranbrænderi paa »Spækholmen«. 1838 

 hjemsendtes 675 Td. Tran. 



Christianshaab har været Skuepladsen for flere Selvmord end noget andet 

 Etablissement i Grønland. Saaledes aflivede Missionær Thrane sig her i Maj 1757 

 ved at overskære Halsen med en Barberkniv efter i længere Tid at have lidt af 

 dyb Melankoli. I Marts 1799 begik den »maanesyge« Kok Peter Ellerod Selvmord, 

 og 1850 dræbte Koloniens mangeaarige Bestyrer J. P. Petersen sig ved Hængning, 

 uvist af hvilken Grund. 



Den eneste danske Theolog, som er præsteviet i Grønland, Missionær Bal- 

 wig, ordineredes her 1775. 



Paa Koloniens Kirkegaarde findes Gravminder bl. a. over Bestyrerne C. A. 

 F. Bolbroe, N. L. Elberg og P. J. Petersen; desuden vides her jordede Missionær 

 Thrane, Kateket J. Pedersen Mørk, Købmændene N. L. Nørregaard og Hustru, 

 N. M. Thomsen og J. P. Petersen samt Oberassistent Thornings Hustru. 



Som fremtrædende ved Christianshaab gennem Tiderne bør nævnes Slægterne 

 Thorning (Stamfader Overassistent Т.), В Asmussen (Stamfader dansk Baads- 

 mand Peter R., f. 1787, f her 1848), Olsvig (Stamfader danek Kolonist 

 Carl Emil Helgesen O., f. Christianshavn 1815, f her 1878) og Grønvold 

 (Stamfader dansk Fartøjsfører Johan G., f. 1812, f her 1882). 



Udstedet Claushavn 



(Fig. 6) (grl. IlimanaK) ligger ca. 30 km retvisende Nord for Christianshaab paa 

 Fastlandet, 6 km. Syd for Jakobshavns Isfjord. Nogen egentlig Havn findes ikke, 

 næppe nok en Krumning af Kysten. Men ved nogle udenfor liggende Smaa- 

 øer og Skær dannes der en Slags Hayn, hvor Storbaade og Skibe til Nød 

 kan ligge. Den er nu daarligere end tidligere, idet Øerne er sunket saa 

 betydeligt, at Grunden af det Pakhus, der i gamle Dage laa paa den største af dem, 

 nu kun staar over Vandet med laveste Vande og er helt overskyllet ved Højvande. 

 »Havnen« kan anløbes baade sydvest- og nordfra, dog kun af kendte Folk, da der 

 er mange Skær og Grunde rundt omkring. Ankerbunden er ikke god; der findes 

 kun Lerbund enkelte Steder. Saavel Sydvest som især Norden sætter svær Sø 

 derind selv om Sommeren. Storbaade og Motorbaade kan derfor med tiltagende 

 Sø blive nodt til at forlade »Havnen« i Tide. Da Stedet besejledes af Skibe, maatte 

 disse — foruden at ligge for begge Ankere — »svinebindes« o : have to solide Tros- 

 ser i Land baade fra for og agter, det ene Par til Fastlandet, det andet til en af 

 Øerne. Der findes endnu adskillige svære Ringbolte begge Steder som Minder derom. 



