JAKOBSHAVN DISTRIKT 163 



PLANTEVÆKSTEN 



I Overensstemmelse med det forholdsvis gunstige Klima gør Plantevæksten 

 i Jakobshavn Distrikt et frodigt Indtryk. Her er ikke den udprægede Forskel 

 paa et goldt Yderland og et frodigere Indre, som særlig karakteriserer Skærgaards- 

 egnene fra Egedesminde og sydefter. Naar derfor de lokale Betingelser, især 

 gunstig Beliggenhed for Solvarmen og tilstrækkelig Fugtighed i Vegetationsperio- 

 den findes, saa træffer man de rigeste og frodigste Plantesamfund, som Egnen 

 kan frembringe, helt ud til Kysten. Og da Højderne er saa ringe, er der heller 

 ingen paafaldende Aftagen i Frodighed opefter, saalænge de lokale Forhold tilla- 

 der sluttede Samfund at udvikle sig. Thi paa flere Steder i Atâ Sund og dens For- 

 greninger ligger Gnejslagene saadan, at der dannes meget stejle eller næsten lod- 

 rette Fjeldvægge. Her kan ingen Sne ligge, følgelig heller ikke organisk Muld, 

 den tidligere Isdækning har taget alt lost Materiale med sig, og hvad der senere 

 er dannet ved Vejrsmuldring, er faldet ned eller skyllet ned af Smeltevandet fra 

 Plateauerne. Her findes enten slet ingen Vegetation, og den lysegraa Klippe- 

 flade lyser da langt bort, eller der findes kun de allernøjsomste og haardføreste 

 af alle Grønlands Planter, de sorte Laver og Algeskorper. Ved selve Randen af 

 Indlandsisen, for Eksempel ovenfor Еке, er Vegetationen naturligvis sparsom- 

 mere, en ægte Fjeldmarksvegetation, men det er ikke Højden, der betinger den, 

 men Randens idelige Skiften, som hindrer et sluttet Samfund at opstaa, og det 

 kolde Smeltevand, der forkorter Vegetationsperioden, saa kun de haardføreste 

 Fjeldmarksplanter kan nøjes med den. 



Det mest udbredte Plantesamfund er Lyngheden med Firkantlyng (Cas- 

 siope tetragona), Krækkebær (Empetrum nigrum), Dværgbirk (Betula nana), Mose- 

 bølle (Vaccinium uliginosum var. microphyllum) og Pil (Salix sp.) som karakteri- 

 serende Bestanddele. Snart er den ene, snart den anden af de tre førstnævnte 

 den vigtigste. Som overalt er der de jævneste Overgange fra Lynghede til Star- 

 og Mo s kær, der optræder, saa snart Bunden er saa vandret og vandstandsende, 

 at Vandafløbet sinkes. Paa gunstig eksponerede Klippehylder og i Kløfter, hvor 

 Sneen lægger sit skærmende Dække hver Vinter, og hvor den alligevel tøer tidlig 

 bort om Foraaret, findes der rigt blomstrende Urtelier eller Pilekrat, og Graa- 

 pilen (Salix glauca) kan paa de allerfrodigste Steder, især omkring smaa Elvløb, 

 blive henimod mandshøj. Strand planter findes som en smal Bræmme langs 

 alle Kyster, men udstrakte Ler- eller Sandstrandsd anneiser findes ikke. Der er 

 et Utal af store og smaa Søer, som overalt i Gnejsomraadet i Grønland. De store 

 har som Regel slet ingen højere Plantevækst, i de smaa og grunde træffer man et 

 ringe Udvalg af Grønlands fattige Ferskvandsflora, og ved Breddens Læside en 

 Sump med Kæruld, Star og Mosser. 



Der kendes for Tiden 172 Arter af højere Planter, som vides at være fundne 

 indenfor Jakobshavns Distrikt. Tallet er saaledes lidt mindre, end Tallet for det 

 sydligere Christianshaabs og det nordligere Ritenbenks Distrikt, for ikke at tale 



11* 



