172 JAKOBSHAVN DISTRIKT 



Kim de jakobshavnske Fiskeres Arbejdsforhold er noget for sig, idet de 

 om Efteraaret og i de første Vintermaaneder, naar Isf jorden er tillagt, trods 

 Kulde og Mørketid driver Fiskeriet ligesaavel ved Nat som ved Dag. Kun opfører 

 de sig saa af Isblokke en Skærm til Læ mod den bidende Østenvind, som ofte 

 staar ud ad Fjorden. 



Er Vejret og Forholdene saaledes, at hverken Fangere eller Fiskere kan gaa 

 ud, tilbringer de Dagen med at ordne deres Vaaben, Redskaber, Garn o. 1., eller 

 samles paa Stedets »Palaverplads« for at se ud over Havet og drøfte Dagsnyt, 

 Bysladder eller Samfundsanliggender. 



Fælles for alle Erhvervsklasser er det, at de for det meste — dog noget af- 

 hængigt af, om Vejret efter en længere daarlig Periode nu er godt — flittigt møder 

 i Kirken om Søndagen og ved Møder og Gudstjenester om Hverdagsaftenerne 

 samt paa »Palaverpladsen« en Stund hver Aften i Mørkningen eller »naar Dagens 

 Syssel er endt«. 



Medens Mændene er ude om Erhvervet, passer Kvinderne Huset og den 

 huslige Bedrift. Om Formiddagen, medens Børnene er i Skole, bringer.de de 

 erhvervede Piodukter — Spæk, Haj lever eller Hellefisk, alt efter Mandens Er- 

 rrvervsstilling og Aarstiden — til Indhandlingsstedet i store Vandskindsposer r 

 som bæres paa Ryggen i Skindremme, der lægges over Panden. Dog maa i den 

 travle Aarstid — Sommermaanederne — , da Kvinderne alene ikke magter dette 

 Arbejde paa Grund af Produktionens Mængde, Mændene tage stærkt Del heri. 



Ned over Fjældene ser man Kvinderne komme fra alle Sider i den karakte- 

 ristiske Positur: noget foroverbøjede, krummede Ben, indadvendte Fødder og syn- 

 kende i Knæene for hvert Skridt, hvorved deres Gang paa en Gang bliver baade 

 rokkende og vuggende. Naar de har afleveret Produkterne, gaar de til Butikken 

 for at købe iud bil Husets Fornødenheder, Fiskekroge, Garn o. 1. til Fangsten 

 nødvendigt samt — ikke at forglemme — Tobak og Skraa til Mændene (og maaske 

 Snus til dem selv). Levende at beskrive Scenen i en stor grønlandsk Butik, især i de 

 gode Erhvervsperioder, lader sig ikke vel gøre. Rummet foran Diskea stojrfuldt af 

 Mennesker, der under almindeligt Virvar trænger paa for at komme frem at handle 

 eller tilbage ud ad Døren. Summen af hviskende Stemmer, der uophørlig stiger 

 til Højrøstethed, for paa Handelsmandens »quos ego« atter at synke til Mumlen, 

 af og til afbrudt af en skraldende Latter, naar Stedets Bajads afleverer en Vit- 

 tighed, eller naar en paatrængende Kunde vises af, saa det bider, eller naar en eller 

 anden ulykkelig Klods taber hele sit Indkøb, saa Kaffe, Sukker, Gryn, Tobak etc. 

 rasler til alle Kanter ud over det ikke just rene Gulv. Indkøbene gøres som oftest 

 i utrolig smaa Partier: for 5 Øre Kaffe, 3 Øre Sukker, 1 Øre Gryn (til at blande 

 i Kaffen), for 11 Øre Ri,', 7 Øre Puddersukker, 3 Øre Tobak o. s. v. For hver 

 enkelt Indkøb betales straks, og der gives igen, indtil alle Pengene er brugt. Saa- 

 ledes kan en Handel for ialt 25 Øre kræve Pengenes Vandring frem og tilbage 

 over Disken maaske indtil 10 Gange. 



Naar Kvinderne er vendt tilbage fra deres »Hand eistogt«, røgter de deres 

 øvrige Pligter i Huset : syer, vasker og bøder Mændenes, Børnenes og deres eget 



