JAKOBSHAVN DISTRIKT 177 



Bygning af almindelige Joller forekommer, men er sjælden, da det er langt 

 besværligere end at bygge Pramme. 



Brugen af Langlinen er indført, efter at Skibsreder Napoleon Andreasen fra 

 Færøerne i 1906 havde ligget paa Forsøgsfiskeri bl. a. ved Jakobshavn. Den for- 

 færdiges af almindeligt 2- eller 3-lobet Bindegarn, der lægges dobbelt og besættes 

 med 1 a 200 Kroge. 



Ankrene er (smaa) Sten af passende Størrelse og Bøjerne enten smaa Træ- 

 ankre, Blikdunke eller Blærer af Sæler. Langlinen bruges kun til Fiskeri af Helle- 

 fisk. 



Fuglesnaren er lavet af Maagefjer, der udspaltes i en 2 mm bred Streng, 

 som skrabes paa Marvsiden, til den har en passende Tykkelse og derefter sammen- 

 knyttes. Den bestaar af en ca. Va m lang i Vandet lodret staaende Streng, hvis 

 ene Ende gøres fast til et lille Stykke vandklart Is, der bærer det hele, medens 

 der til den anden Ende fæstes en Lokkefisk af skrabet Saaleskind, som paa Un- 

 dersiden forsynes med en lille Sten, for at Strengen kan holde sig stram. Paa 

 begge Sider af Strengen lige under Vandet anbringes en Slynge, som snærer 

 sig om Fuglens Hals, naar den snapper efter Fisken. 



Ligesom de fleste Fangstredskaber tilvirkes ogsaa den væsentligste Del af 

 Grønlændernes Klæder af dem selv. Det maa dog nu indrømmes, at europæi- 

 ske Stoffer til Klædningsstykker, som Benklæder, dnorâfc: en Bluse med fastsid- 

 dende Hætte af Bomuld støj eller uldent Tøj, samt Huen er meget almindelige, 

 ja bruges vel saa at sige af alle. 



Især gælder dette uldent Undertøj, hvilket Befolkningen af hygiejniske 

 Grunde tilskyndes at anskaffe sig. 



De nu brugte nationale Klædningsstykker er folgende: 



Kamikker (Fodtøj) forfærdiges af Vandskind eller farvet Skind og er forede 

 med en løs Sælskindsstrømpe. Foret gaar foroven over i en Bræmme af smukt, 

 ensfarvet Skind, der danner Kamikkens Krave. Hos Mændene naar Kamikkerne 

 til noget under Knæet, hvor de omslutter den nederste Del af Benklæderne. Ka- 

 mikkerne er ofte hos yngre Mænd og saa at sige altid hos Kvinderne forsynede 

 med Broderier, bestaaende af forskelligt farvede Skindstumper, skaarne i 1 à 2 mm 

 store Kvadrater og paasyede i et bestemt, mosaikagtigt Mønster. Kvindernes Kamik- 

 ker naar altid (i alt Fald for Strømpernes Vedkommende) ca. 10 cm op over Knæet. 



Benklæder (Mændenes: fcardlît, Kvindernes: takissut) syes helst af smukt 

 ensfarvet, tæthaaret Netsideskind eller af Skindet af spraglet Sæl. Hos Mændene 

 er de ret lange, sluttende sig til de kortere Kamikker noget under Knæet, ofte 

 bundet fast om Kamikkerne; dette sidste gælder især om Vinteren, da Sneen 

 saa ikke kan trænge ind. Hos Kvinderne er de korte, idet de kun gaar noget ind 

 i de lange Kamikkers brede Krave ovenfor Knæet. 



Benklæderne er fortil hos Kvinderne forsynede med Broderi af samme Art, 

 som ovenfor omtalt, og lange Striber af hvidt, korthaaret Hundeskind og rødfar- 

 vet Sælskind. 



Om Vinteren bruges paa Overkroppen Pelse (tingmiatc, natsen) med Hætte 



Dansk Grönland. I. 12 



