JAKOBSHAVN DISTRIKT 185 



Jakobshavn, at her kuride Befolkningen ikke adspredes, da Stedet er det »nærsom- 

 ste« i hele Distriktet. Imidlertid bebyggedes dog i de derpaa folgende Aarin ger 

 en Del Pladser Nord etter. Handelen med disses Befolkninger vedblev bil langt 

 ind i det 19. Aarhuudrede at foregaa med Koloniens Fartøjer, som om Sommeren 

 togtede til Pladserne og drev Tuskhandel. Til Distriktet hørte ogsaa Klokkerhuk 

 paa Sydspidsen af Arveprinsens Ejland, hvor der fra 1778 dreves Hvalfangst 

 under Kolonien, indtil det 1784 oprettedes som særlig Station. I 19. Aarhundrede 

 var en Tid Rodebay og Igdluluarssait en Slags Handelspladser, idet de der som 

 Isgarnfangere om Vinteren stationerede danske Matroser medbragte nogle faa 

 Handelsvarer til at tuske med. Det første »Udsted« i Distriktet oprettedes ved 

 PâkitsoK 1832, men det er nu nedlagt. 



Distriktets Befolkning var tidligere langt mere omflakkende end nu. Lige 

 til omkring 1850 drog mange Familier paa Helleflynderfangst og Rensjagt helt 

 ned til Nordre Strømfjord og Taseralik og var borte hele Sommeren. 



Planen om en Sommermission ved Jakobshavn viste sig snart forfejlet, idet 

 den største Del af Befolkningen flyttede bort hele Sommeren. Da Vinterlogen ind- 

 rettedes, var der nok tillige tænkt paa en Missionærs Anbringelse, men Handels- 

 pladsens raske Opblomstring gjorde det ikke muligt at skaffe ham fornødent 

 Husrum. Først 1751 opførtes et lille Missionshus, og Aaret efter fik Jakobshavn 

 sin første fastboende Missionær i Hans Egedes Brodersøn Peder Egede. Der op- 

 førtes et primitivt »Skolehus«, som dog laa paa et uheldigt Sted. Missionen 

 havde ret god Fremgang, støtteG af den dygtige Kateket Johs. Pedersen Dorf, 

 indtil 1763, da der var godt 100 dobte. Men den danske Kateket Jac. Poulsen 

 Møllers falske Lærdomme og sværmeriske Optræden — han foregav at tale »besat 

 af Guds Aaud«, at kunne opvække døde og at modtage Aabenbaringer bl. a. om, 

 at de troende skulde tage Medhustruer — bragte Missionen i »Despekt og Mis- 

 kredit«, hvorved mange faldt fra, og Fremgangen standsede i flere Aar. Ved Mis- 

 sionær Sverdrups (1764 — 88) energiske og nidkære Virksomhed, støttet blandt 

 andet af den af Poul Egede døbte Grønlænderinde ArnarsaK, kom den dog atter 

 paa Fode. Omtrent 1768 opstod der en almindelig Vækkelse, som gik dybt og med- 

 førte stor Tilslutning til Menigheden, der allerede 1773 talte 204 Medlemmer, 

 og ved Sverdrups Hjemgang var ikke blot Kolonien, men Distriktet i det væsent- 

 ligste kristnet. Omkring 1800 var der kun enkelte Hedninge tilbage. Distriktet 

 udgjorde tilligemed Ritenbenks og fra 1792 Ohri&tianshaabs Distrikter et selv- 

 stændigt Missionariat — ■ fra April 1905 Præstegæld — undtagen 1832 — 46, da 

 Jakobshavn-Christianshaab var Anneks til Egedesminde, og Ritenbenk til Umå- 

 пак (det sidste til 1. Juli 1854). 1792—1800 var Egedesminde og 1868—85 Üma- 

 пак Anneks til Jakobshavn. 1813 — 15 var Missionær Hartz i Jakobshavn eneste 

 Præst i hele Grønland, 1815 — 16 i Nordgrønland, og 1816 — 17 var Nordgrønland 

 helt uden Missionær. 



Af historisk interessante Begivenheder i Distriktet er forhen nævnt »Søsla- 

 get i Disko Bugt«. Her skal tilføjes følgende: Kort for Kolonisationen var et stort 

 Antal Mennesker fra Sermermiut draget over Isf jorden til Væddekamp. Paa Hjem- 



