190 JAKOBSHAVN DISTRIKT 



især for Sejlskibe. Men da disse Vinde i Sommertiden er ret sjældne, plejer dette 

 ikke at betyde nogen væsentlig Hindring for Skibsfarten. Fra 1900 til 1915 er det 

 kun sket én Gang, at Skib er blevet indespærret. 



Et Fænomen, som vistnok er særegent for Jakobshavn, maa omtales her. 

 Det er den saakaldte »Kanéling«. Vandet i Havnen kommer pludselig i fuldstæn- 

 digt Opror, kan endog vise sig skummende hvidt, og Græs og Tang fra Bunden 

 kommer op i Overfladen. Der vil dog saare sjældent være nogen Fare hverken for 

 Skibe eller Baade derved, naar kun Fortøjningerne er solide. Det hele staar kun 

 nogle Minutter paa, saa falder det atter til Ro. I de senere Aar synes »Kanélin- 

 gen« stærkt aftagende og maa nu siges at være ganske uden Betydning. 



Fænomenet, som er mest fremtrædende om Eftersommeren, har endnu ikke 

 fundet sin fulde Forklaring. Det sandsynligste er vel, at det stammer fra, at Kalv- 

 ninger af større Isfjælde paa Banken sætter en Bølge ind, som ved at presses ind 

 i den smalle »Kanel« bevirker en Opstuvning af Vand i dennes Indre, der er ret 

 dybt, medens dens Munding eller »Hals« er meget grundet, hvad der ved Tilbage- 

 slaget næsten frembringer Hævert virkning, saa at »Kanelen« omtrent tømmes 

 til Bunden, og dens Vandmasse vælter ud i Havnen, deraf ogsaa Navnet paa Fæ- 

 nomenet. — Det bor dog ogsaa nævnes, at nogle har formodet en underjordisk 

 Forbindelse mellem »Kanelen« og Isfjordens Indre, hvorefter Fænomenet skulde 

 staa i Forbindelse med Kalvning af selve Isbræen. Denne Hypotese kan dog næppe 

 fastholdes, alene af den Grund, at intet i Tangvegetationen tyder paa Tilgang af 

 fersk Vand. 



I de Vintre, hvor Disko Bugten er tillagt, kommer de almindeligst brugte 

 Slæde veje fra alle Sider ind i Kolonien gennem Havnen eller ved Kirken. Slæde- 

 vejen over Land gaar fra Kolonien op over Bakkerne i sydlig Retning indtil den 

 saakaldte »Igdlumiutsbakke« (gr. Künguarssuk) ca. 1 km borte, hvor Vejene fra 

 Bopladserne Ркюгкек og Igdlumiut støder til, og hvorfra Vej udgaar mod Syd til 

 I sf jorden og videre og mod Øst ind paa Sletterne og over Højderne til Isfjordens 

 indre Dele, eller mod Nord langs Kysten til Bredebugt, Rodebay og videre. 



Alle disse Veje, og da især Stykket fra Igdlumiutsbakken til Kolonien, er 

 saa stærkt trafikeret, at de fra November til Maj ganske ligner makadamiserede 

 Chausseer og er kendelige om Sommeren som grønnere Striber ud over Sletternes 

 Græs (Hundegødning). 



Over Havnen og langs med Elven gaar der ogsaa en Slædevej, som støder til 

 Rodebaysvejen et Stykke inde paa Sletten, men da Op- og Nedkørslen fra og til 

 Havnen er stejl og undertiden farlig, er den ikke saa meget brugt som Hoved- 

 landevejen. 



Koloniens Bebyggelse falder i flere Afdelinger eller Husgrupper. Ved Sydsiden 

 af Havnens indre Del ligger Handelens Huse (Fig. 7 — 8), i hvis umiddelbare Nærhed 

 der ikke findes Gronlænderhuse. Herfra strækker Bebyggelsen sig op over Fjæl- 

 dene og gennem to smaa parallele Dalstrøg ud til Disko Bugten. De vigtigste Hus- 

 grupper er følgende: Ovenfor og Sydvest for Handelens Huse Kangigdlît eller 

 Kangilinermiut (o: de østligste) indtil omtrent midt i den nordligste Dal (25 



