JAKOBSHAVN DISTRIKT 199 



sig endog til den gemene Mand«. Som Bevis nævnes bl. a., at Matroserne bruger 

 64 à 71 Pund Tobak hver om Aaret, og at »fattige og slette Forhververe« anskaffer 

 »Kattuns-Skj orter«. 



Men efter at den driftige Købmand C. C. Dalager 1771 havde overtaget 

 Jakobshavn, kom der bedre Orden i Tingene, og Handelen gik stærkt fremad. 

 Ved Udgangen af 1776 var Stedets Befolkning henimod 600 Sjæle, og Produktionen 

 var blandt de største i Landet (1772 alene i to Foraarsmaaneder 320 Fade Spæk, 

 men dette var ganske vist en Undtagelse). 



Ikke desto mindre vedblev Pladsen at være »Loge« indtil 1782, først paa den 

 Tid benævnes den »Koloni«. Dens Mandskab var da Købmand, Assistent, Tøm- 

 mermand, Bødker, Kok og 4 »Arbejdskarle« eller »Kolonister« (deriblandt 2 Grøn- 

 lændere), og den bestod af følgende Bygninger: 1 stort Vaaningshus af Stokværk, 

 1 Provianthus, 1 gammelt Hus, som bruges til Bryghus, 1 Spækhus og to gamle 

 Huse, alle af Bindingsværk med Bræddebeklædning og Tagklædning af gi. Sejl- 

 dug. 1790 byggede Købmand Myhlenphort — i Stedet for det gamle, som stod 

 langt fra Søen — et nyt Spækhus paa en høj , muret Grund med Kælder, »det bed- 

 ste i Landet«. Det brændte Natten til 6. Juni 1806 med alt Indhold, ca. 60 Tdr. 

 Spæk og en Mængde Inventarier. Ilden formentes paasat af en Grønlænder, som 

 mente sig forurettet af Købmanden. 



1781 foreslog Købmand Dalager Kolonien flyttet til »Rode-Bay« med den 

 Motivering, at der var Mangel paa tilstrækkelig Tørv i Jakobshavn og Omegn 

 (alene til Europæernes Brag krævedes 300 Læs — rimeligvis Slædelæs — om Aaret), 

 men med den Bagtanke, at der fra Rodebay var lettere Adgang til Hvalfangst 

 om Vinteren i det næsten altid aabne Vand ved Klokkerhuk, hvor Hvalerne især 

 holdt til. Det blev imidlertid afslaaet. 



At Jakobshavn ansaas for, og en Tid virkelig var en af de mest produktive 

 Kolonier i Landet, kan ses af, at dens »Mellemaar« x ) sattes til 2700 Rd., hvilket 

 er 200 Rd. mere end noger andre af Nordgrønlands Kolonier. Noget kan det 

 have bidraget hertil, at Isgarnfangsten netop i disse Aaringer tog Fart og ved Ja- 

 kobshavn fik et mægtigt Opsving, især ved Købmand Myhlenphorts og Assistent 

 A. P. Dalagers Bestræbelser. Den første leverede f. Eks. 1790 af egen Fangst 

 20 Tdr. Spæk, 10 spraglede, 23 sorte, 41 sortsidede og 100 ordinære Sælskind. 

 Den sidste havde anlagt et Garnfangsthus inde i Isf jorden. Det maatte senere 

 flyttes (til PâkitsoK), fordi Fjordens tiltagende Udskydning nu lagde Hindringer 

 i Vejen. Produktionen holdt sig da heller ikke længe paa dette høje Stade. I 

 Slutningen af Aarhundredet gik den, maaske ved Hvalfangstens Aftagen, meget 

 betydeligt ned og holdt sig saaledes lige til omkring 1880. 



Under Kolonien hørte en Hvalfangerstation, »Jakobshavns Anlæg«. Den laa 

 ved den nordre Side af Havnemand ingen i en lille Dal, hvor der endna findes 



1 ) In. Instruksen af 19de April 1782 skulde Købmand og Assistenter nyde Pro- 

 center af det, som deres Kolonis Produktion overgik et saakaldt Mellemaars, beregnet 

 efter den Pris, der opnaaedes for Varerne i Danmark. »Mellemaaret« fastsattes 1787 

 efter Produktion og Priser i 1782. 



