210 RITENBENK DISTRIKT 



lem sig. Fra dens Sydkyst udgaar der to Lob ned til Atâ Bassinet, paa hver sin 

 Side af Øen KeKertakavsak, og ude ved Mundingen er der et lille Sund: S malle- 

 sund eller IkerasånguaK, der adskiller Шакогпак Øen fra Arveprinsens Ejland. 

 Ind mod Torssnkåtak er dette Sund indsnævret til et smalt, men ret dybt og 

 skærfrit Stromsted. 



Paa Vestsiden af Arveprinsens Ejland er der en lille Fjord Langebugt 

 (grl. Kangerdluk, Hollændernes »Zwarte Vogel Bay«) samt nogle mindre Vige i 

 Nærheden af Kolonien (se Lokalbeskrivelsen). 



Шакогпак Øen er omtrent 10 km 2 stor, Hal voeu indenfor ca. 28 km 2 , Resten 

 af Arveprinsens Ejland, saa vidt det hører til dette Distrikt, ca. 130 km 2 . Ana- 

 landet omfatter henved 36 km 2 , KeKertakavsak 9 km 2 . Tilsammen bliver hele 

 Distriktets Del Syd for Torssukåtak ca. 214 km 2 , Resten af de 4000 2 km udgøres 

 af Distriktets Omraader paa Disko og NûgssuaK Halvø, af hvilke det første er den 

 største. 



HAVETS DYBDER OG STRØMFORHOLD 

 TIDEVANDE OG ISLÆG 



Dybdeforholdene er bedst undersøgte i Torssukåtak, hvor M. C. Engell 

 har foretaget en Række Maalinger, der viser, at de indre Dele er meget dybe, 

 nemlig over store Partier 700 m eller mere. Ude ved Mundingen er Dybden kun 

 500 m, og udenfor den vil der rimeligvis være en Tærskel med noget ringere Dyb- 

 der. Fra de Dele af Disko Bugten, der berører Distriktet, haves kun faa Dybde- 

 lodninger, der viser Dybder paa 4 — 500 m eller derover. Fra Vaj gattet haves 

 næsten slet ingen, kun vides det, at Sundet er meget dybt, undtagen paa et Punkt 

 ved dets Nordende, hvor der ligger et Skær. Ligeledes i Malegat, Sundet mellem 

 Disko og Hareoen, er Dybderne hidtil ikke kendt, kun vides det, at ret store 

 Isfjælde kan passere det. 



Tidevandsstrømmen i Disko Bugten gaar hovedsagelig fra Arveprinsens 

 Ejland over mod Disko og følger denne Øs Kyst ud efter. I Vaj gat gaar Strømmen 

 hovedsagelig nordvestefter, langs NûgssuaK Halvøs Kyst og i modsat Retning paa 

 Diskos Kyst. Hovedmassen af Torssukåtaks Is fores derfor ud gennem dette 

 Farvand. Isfjældene og Kalvisen kan ofte ligge tæt langs NûgssuaKs Kyst fra 

 Atanikerdluk op til Atâ og paa Diskosiden fra Ritenbenks Kulbrud ned efter. 

 ( Jri »ulændernes smaa Fartojer vil dog næsten altid, selv under de værste Forhold 

 kunne færdes langs Kysten indenfor Kalvisen, og for Dampskibe og Motorbaade 

 kan Isen aldrig hindre Passagen igennem Vaj gat. 



Udprægede Strømsteder findes i Løbene mellem Torssukåtak og Atâ Bassinet 

 samt den snævre Del af Smallesund. Desuden danner der sig snart strømskaaren 

 Is udfor Pynten NûgâK i Torssukåtak samt udfor Pynterne NiaKornaK, Ka- 

 ngârssak, Klokkerhuk og ved Sydpynten af Arveprinsens Ejland. Løbet indenfor 

 de smaa Øer ved Ritenbenk bliver ogsaa tidligt strømskaaret, saa at man ved 

 Kolonien ofte har ondt ved at komme over Havnen til den i øvrigt gode Is langs 



