RITENBENK DISTRIKT 211 



Øen. Paa NûgssuaK Halvos Kyst dannes i Foraarstiden Strømsteder ved Акйпак, 

 SarKaK og Atanikerdluk. Paa den Del af Diskos Kyst, der hører til Distriktet, ken- 

 des ingen udprægede Stromsted er, dog vil antagelig Isen udfor Diskos nordligste 

 Forbjærg en Del af Vinteren være stromskaaren, ligesom ogsaa Malegat siges at 

 være det. Men sikkert vides det ikke, da disse Dele af Distriktet kun sjældent 

 besøges, og saa godt som aldrig om Vinteren. Strømstederne i Næiheden af de 

 beboede Steder benyttes ivrigt til Fangst. 



Isen i Torssukåtak plejer at lægge sig indenfor NûgâK allerede sidst i Oktober, 

 og en Maaned senere plejer den at naa helt ud til NiaKornaK. Ude i Disko Bugten 

 og i Vaj gattet lægger Isen sig i gode Isaar ved Nytaarstid. Den sidste aabne Vaage 

 plejer at strække sig fra Klokkerhuk op forbi Ritenbenk. Her har Sydvestvinden 

 særlig Magt, og naar endelig Disko Bugten længere ude lægger til, og dette Parti 

 ogsaa faar Is, er det næsten altid stærkt sammenskruet. Ogsaa den sydlige, brede 

 Del af Vaj gat lægger sig ofte sent, og i daarlige Isaar kan det hænde, at der slet 

 ingen Forbindelse bliver mellem Udstederne SarKaK og Ujaragsugssuk, eller den 

 varer kim faa Dage. Derimod menes der, at Isen længere oppe i Vaj gattet lægger 

 Bro over hvert Aar, men her er der ingen, der benytter den. 



Isen bryder op i Strømstederne allerede i Marts, i Vaj gats nedre Del og Disko 

 Bugten som Regel i April — Maj . Ved nogenlunde beskyttede Kyster og i Torssu- 

 kåtak kan den ligge til ind i Juni. Samfærdselsforholdene over Is maa i Alminde- 

 lighed kaldes gode, for det meste af Distriktet endog særdeles gode, da ma и overalt, 

 hvor der skulde vise sig begrænsede Vanskeligheder paa Grund af stromskaaren 

 Is, kan undgaa disse ved at køre paa Land. Vanskeligst stiller sig Forbindelsen 

 mellem Disko og Fastlandet, der i daarlige Aar indtræffer for sent og ophører 

 for tidlig, til at den kan være til rigtig Nytte. En kombineret Transport over Vaj- 

 gat med Konebaad og Slæder er baade vanskelig, langvarig og bekostelig. 



TERRÆN. GEOLOGISKE FORHOLD 



Naar man sydfra rejser op langs Arveprinsens Ejlands Kyst, stiger Landet 

 jævnt fra Jakobshavn Distrikts 3—400 m høje, lidet markerede Gnejsbakker 

 til Højder paa 6 — 700 m. Øens højeste Punkt lidt Syd for Ritenbenk er lidt over 

 800 m. Og herfra er Kysten mod Vest høj og fremviser flere karakteristiske og 

 vidt synlige Partier. Forbjerget KangeK lige Syd for Kolonien (Fig. 7) er 627 m, 

 dets skarpt markerede Profil er Mærket for Sejlads eller Slædekørsel over Disko 

 Bugten og skelnes tydeligt over det halve af den. NiaKornaK Øens Top er 530 m 

 høj, ogsaa dens Profil er Samfærdselsmærke for Rejser til Torssukåtak, kendeligt i 

 den øverste Del af Disko Bugten og langt op i Vajgattet. SarKaKs Mærke er det 

 973 m høje, spidse Fjæld IngigsÔK lige bag ved Stedet samt det endnu højere, 

 tvetoppede Iviangernat (Pattefjæld, 1020 m) lidt vest for. Bag Ujaragsugssuk 

 danaer Diskos Kyst en ensformig, over 1000 m høj Mur, men lige bag Stedet er 

 der en meget karakteristisk Klippespids IgdlorssuaussaK (»Huslignelsen«, 

 742 m), der i Form mest minder om et dansk Kirketaarn. Den rager ganske vist 



14* 



