RITENBENK DISTRIKT 213 



Lidt længere vestpaa i TasiussaK udgaar Dalen KôrorssuaK, den traditio- 

 nelle Rejsevej over NûgssuaK Halvø, Vejen »over Majoren« som den kaldes, etter 

 dansk Jargons Fordrejelse af det grønlandske Navn for det højeste Parti af den: 

 MajorKarssuatsiaK. Den klatrer først op over nogle temmelig stejle Terrasser, 

 gaar saa et langt Stykke med ringe Stigning, hvorefter den gaar op paa Vest- 

 siden af »Majoren«, hvor Pashøjden ligger i den respektable Højde af 680 m. 

 Herfra kan man se ud over den øverste af de to store Søer og over alle de Bræer, 

 der gaar ned mod dem. Fra Pashøjden gaar det, efter et Sæt, jævnt nedad, indtil 

 Vejen tilsidst, gennem en meget snæver Kløft med en lille Elv i, naar ned til Kara- 

 jaK Fjorden, paa Østsiden af Kistefj ældet. Vejen er egentlig ikke vanskelig, naar 

 Føret er ordentligt, men den er noget anstrengende paa Grund af Højden, og 

 oppe ved Pashojden samt i Elvlejet paa Nordkysten er den fuld af store, skarpt- 

 kantede Blokke, som man ikke kan undgaa at torne paa og jævnligt, skal køre 

 over. 



De to store Søer her i det Indre af Halvøen, Steenstrup's Søer, er til- 

 sammen ca. 70 km lange. Den inderste (øverste) kalder Grønlænderne Uigordle/c, 

 hvilket betyder »det yderste Tilhæng«, den anden Tasivigssucm, »den rigtige store 

 Sø«, hver af dem oftest slet og ret TaserssuaK, som enhver større Sø. Tilsammen 

 danner de en Zigzaglinie, Tværstregen i Zigzag er smal og grund og ved Holme 

 delt i flere flodlignende Løb. Højden over Havet er godt 300 m. Afløbet fra 

 dem er den store Elv Kuk, der munder paa NûgssuaKs Vestkyst lige over for 

 Hareøen. 



Det store, trapezformede Land Syd for Steenstrups Søer mellem KôrorssuaK 

 og KûgssuaK Dalene er et hojt Alpeland, over 1000 m højt. Fra dets isklædte 

 Top gaar der et stort Antal Bræer ned til Dalene og en enkelt mod Syd, uden 

 dog her at naa Kys' en. Udfor denne Bræ gaar der en lille Vig md (ikke antydet 

 i Kortet), der bærer Navnet Saputit (»Gærdet«) efter en meget ejendommelig 

 stor Stenrække, der findes her (se S. 249). 



Ogsaa fra Sai -как gaar der en Slædevej over NûgssuaK Halvø. Den gaar forst 

 op gennem KûgssuaK Dalen, derefter over Vandskellet mellem denne og den store 

 Dal med Søerne, derefter i en stor Bue vestefter og opefter, op over de store, 

 sammenhængende Firnmasser paa Halvøens Nordside og ned ad Sermiarssuit 

 Bræen overfor UmånaK. Vejen skal være lang og føre meget højt til Vejrs, men 

 egentlig ikke vanskelig, naar Bræen ikke har for slemme Spalter. 



KûgssuaK Dalen ved SarKaK forer ikke direkte op til den store NûgssuaK Dal, 

 men danner et Dalstrøg for sig. parallelt med Kysten og adskilt fra den store Dal 

 ved høje Bjærge. Ved Månik, Paotût og Atâ gaar der Tværdale ind til den. Den 

 benyttes ogsaa til Rens jagt, og nærmest dens ostlige Ende ligger de to Kulfore- 

 komster, hvorfra SarKaKs Beboere henter deres Brændselsforsyning (se S. 219). 



Sundet Vaj gattet, der adskiller Disko Øeu fra Fastlandet, er omtrent saa 

 stort som Øresund. 115 km langt, paa det bredeste Sted mod Syd mellem Isu- 

 nguaK og AkunâK 28 km, paa det smalleste nær Nordenden knap 12 km. Navnet 



