RITENBENK DISTRIKT 217 



Kæmpefyr, Dammarafyr, der nu kun findes i Ostindien og Ny Zeeland, og et rigt 

 Udvalg af Løvtræer, deriblandt Figen, Laurbær, Brodfrugttræ, Aralia med over 

 fodlange Blade, Popler, Ege, Plataner, Valnødder, Magnolier, Tulipantræ, der 

 nu kun findes i de sydlige Forenede Stater, etc. Ogsaa disse Lag synes at være 

 afsatte i Ferskvand. Man antog først, at Klimaet i denne Epoke havde været mere 

 tempereret, men efter de sidste Fund viser det sig, at her raadede væsentlig samme 

 Klima, som i forrige. 



Paotût-Floraener hidtil kun kendt fra Stedet Paotût paa NûgssuaK Halvøs 

 Kyst. Lagene indeholder her til Dels samme Slægter som i forrige, men til Dels i 

 andre Arter; Koglepalmerne er nu mere underordnede, Biik, El og Elm optræder 

 for første Gang, Ege og Plataner er rærlig almindelige. 



Af Floraens Sammensætning kan sluttes, at Klimaet her har været afgjort 

 mere tempereret, og særlig interessant er det, at Aflejringer fra samme Tid i Europa 

 viser noget varmere Klima. 



Mærkeligt er det, at disse Lag er afsatte i salt Vand. Der findes sammen 

 med Planteforsteningerne Skaller af marine Bløddyr helt op til Lagenes øverste 

 Grænse, der ligger ca. 625 m over den nuværende Havflade. Men det allermærke- 

 ligste er, at Skiferen her er brændt, hvorved den er bleven som lysegule eller 

 kraftigt rode Mursten. Ved saa stærk en Brænding er naturligvis baade Planter 

 og Dyr brændte ned, men de har efterladt Aftryk, Negativer, med de skarpeste 

 Detailler i det fine Ler. Tillige har Brændingen gjort dem langt mere holdbare 

 end de andre. 



Da Paotût-Lagene strækker sig over en Mils Vej langs Kysten og, som sagt, 

 naar op til over 600 m Højde, maa det jo have været en mægtig Brand, der har 

 voldt dette. Man har anstillet forskellige Gisninger om dens Aarsag uden at kunne 

 finde en afgørende Forklaring, navnlig har man tænkt sig, at den kan være op- 

 staaet, da den glødende Basalt brød igennem Kullagene og derved tændte dem. 

 Men her ligger Kullag den Dag i Dag, der ikke har været udsat for Ild, og omvendt 

 er det faktisk, at Skiferen har været ophedet, og at den røde Farve ikke blot 

 skyldes en Iltning af Jernindholdet, thi der findes sorte Slagger sammen med 

 Skiferen, og hist og her finder man Partier, der har været saa nær ved at smelte > 

 at de har begyndt at flyde. 



Det grønlandske Navn Paotût betyder »de sodede« og hentyder til Klipperne 

 omkring og bagved de røde Skifere, der har forekommet Eskimoerne som svær- 

 tede af Køg. De røde Sten har de nok set, men de har ikke fundet dem saa paa- 

 faldende som det andet, da de jo ikke af egen Erfaring kunde vide, at Ler ved Bræn- 

 ding vilde blive rød og haard. 



Den saakaldte Miocenflora er vidt udbredt i Grønland og indtager de 

 overste Lag af Grønlands Kidformation. Den findes fortrinsvis i brune Lerjærn- 

 stene, i mindre Grad i Sandstene og sorte Skifere. Det er en Ferskvandsdannelse. 

 Den er meget rig paa Planter, der kendes over 300 Arter. Nu er det ikke alene 

 Slægter, der lever endnu, men Arterne er nærbeslægtede med nulevende, ja i 

 enkelte Tilfælde er det endog selve de Arter, der lever endnu, f. Eks. den allermest 



■оШгх 



1 





«Л': 



