RITENBENK DISTRIKT 221 



Det var for at udnytte den, at Udstedet blev grundlagt. Den dygtige, danske Ud- 

 ligger Frits Jørgensen, der tilligemed sin Datter har gjort mange af de smukkeste 

 Fund af Forsteninger, maatte for daarligt Vejr paa Udrejsen søge Land ved 

 Ujaragsugssuk. Da de havde været her en Tid, foretrak Grønlænderne at blive her, 

 frem for at drage videre til Kutdligssat. 



12 — 13) Udliggeren ved Ujaragsugssuk bryder de Kul, som Ritenbenk har Brug- 

 for til Kolonidriften og transporterer dem til Udstedet i Konebaad ; herfra hentes 

 de saa i Storbaad. Grønlænderne er meget villige til at bryde Kul paa Dagløn 

 om Sommeren, derimod forsyner de sig ikke selv, før Vinteren kommer. Saa henter 

 de i Skindsække efterhaanden, som de faar Brug for dem. Nu benyttes Kutdlig- 

 ssat sjældent, da der er Kul nok nærmere ved, men der ligger et Fangsthus der 

 oppe, tilhørende Fangerne ved ÜnartoK. 



ÜnartoK betyder »den varme Kilde«. Hele Kysten her er rig paa Kilder, 

 men navnlig ved et Sted lidt Nord derfor, Unartuarssuk, kommer der fire mægtige 

 Kilder ud af en Sandstens Brink i ringe Højde over Havet (ca. 260 m.) Tempera- 

 turen af Vandet er om Sommeren kun et Par Grader. 



14) Ved Mudderbugten findes der Kulbrud inden for Mundingen. De benyttes 

 lidt af Ritenbenks Grønlændere, der om Vinteren tager her over for at sætte Garn. 



Paa Diskos Kyst ligger Basalten som en fortløbende Mur fra IngigsÔK i Syd 

 helt op til KugånguaK, hvor den første store Dal ind i Landet findes. Paa hele 

 dette Stykke er der kun korte Kløfter, fyldte af Bræer, af hvilke navnlig Bræen 

 ved Kutdligssat er betydelig. Bag Ujaragsugssuk er Muren over 1000 m høj, 

 og nordefter stiger den og naar lignende Højder som paa NûgssuaK-Siden. Inden- 

 for er der Plateauer med evig Is paa. Paa de stejleste Steder ses denne lokale 

 Indlandsis som et tykt Lag over Murens øvre Kant. Ned over den falder Isen 

 det første Stykke og samler sig saa til nydannede Bræer ned ad Skraaningen. 



Der er en gammel Tradition om, at der skal findes en Slædevej her indover 

 til Disko Fjorden, men ingen ved mere, hvor den begynder. 



KugånguaKdalen er over 30 km lang, Fjældene i dens Sider ca. 1200 m 

 høje. Dalen er bred, og dens Elv stor og vandrig. Den opstaar af mægtige Bræer i 

 det Indre. Herinde er Vegetationen ret frodig i Modsætning til Yderkysten, hvor 

 den bærer Præg af Fattigdom. Morænelagene her ude gør Indtryk af at være 

 blevne senere fri for Is end andetsteds paa Disko, og Vegetationen er derfor 

 yngre og mindre tæt. Nord for KugånguaK bliver Fjældene endnu højere, og inden 

 for Kysten er der Toppe, der er uge saa hoje som paa NugssuaKHalvø, altsaa om- 

 kring 2000 m. Naar man har passeret Diskos Nordpynt, tager Højden af igen, 

 og der kommer Dale ind fra Kysten, bl. a. Giesecke's Dal fra det Indre af den svage 

 Indbugtning, Kysten her danner. Her kan et Fartøj ligge nogenlunde beskyttet 

 for østlige og sydvestlige Vinde. Saadant skønner man særlig paa her, hvor Kysten 

 ellers er ganske havnetom. Ved Distriktets Grænse er Kystfjældene lave, kun 

 3 — 400 m. Inden for dem er der en svagt kuperet Slette, og de høje, sneklædte 

 Bjærge trækker sig her langt tilbage fra Kysten. 



