222 RITENBENK DISTRIKT 



BRÆERNE 



I det foregaaende har Bræerne lejlighedsvis været nævnt. Her skal kun i al 

 Almindelighed siges, at omkring Vaj gattet er alle nogenlunde horisontale Pla- 

 teauer dækkede af Højfjældsis, naar de er 1000 m over Havet eller derover. Dette 

 forhindrer ikke, at Vægge og Toppe kan rage langt hojere op, uden at bære evig 

 Is. Fra disse Firnmasser, hvis Udstrækning endnu kun er højst ufuldkommen 

 kendt, skrider et Utal af Bræer ned, hvor mange vides ikke, da kun de vigtigste 

 ved Kysten er markerede i Kortet. Om deres Bevægelser kendes saa godt som 

 intet, og skulde der anstilles Iagttagelser her over, maatte forst mere detaillerede 

 Kort fremstilles. I Almindelighed er der flere Bræer paa Nordsiderne, og de 

 rækker længere ned, men ingen naar helt ned til Havet. 



Tilbage bliver saa at omtale Distriktets Isfjord (Fig.l), den let tilgænge- 

 lige og derfor vel undersøgte Torssukåtak. Den har navnlig været studeret af Rink, 

 Nordenskiöld, Helland, Steenstrup, Hammer og Engell, den sidste har især 

 skaffet Oplysninger om Dybderne i Fjorden. Indlandsisen sender. to Arme ned i 

 Fjorden, adskilte ved en NunataK. De er hver et Par km brede, den nordlige er den 

 mest produktive. Dens Hastighed er af Helland og Steenstrup maalt til 7 — 9 m i 

 Døgnet i Foraars- og Sommertiden. Da Bræen er ret kort og vist glider ned ad et 

 ret stejlt Underlag, er Islaget her sikkert betydelig tyndere end ved Jakobshavn, 

 og Isfjældene derfor mindre. Tilnærmelsesvis kan dens Produktion anslaas til 

 3 — 4 Milliarder Tons om Aaret. 



Torssukåtak danner ingen Udskydninger om Vinteren. Hvad der i Vinterens 

 Løb produceres, bliver liggende her inde og hober sig op, dog er der som Regel 

 altid Slædevej langs Randen. Temmelig sent om Foraaret skyder saa det Hele ud 

 paa en Gang, og da kan Farvandet ude ved Mundingen blive saa tæt pakket med 

 Kalvis, at Folk fra KeKertaKs Bopladser ikke kan komme til deres Handelssted. 



Mærkeligt er det, at der er gamle Bopladser paa Ana-Landet helt inde ved 

 Bræen, og Traditionen fortæller, at Ana i gamle Dage var en 0, saa at man kunde 

 sejle inden om den. Engell skriver herom: »Intet tyder paa, at dette er rigtigt. 

 Husruinerne stammer fra en mere oprindelig Tid, da Grønlænderne levede mere 

 spredt og ikke blev tiltrukket af de danske Handelspladser; thi Forbindelsen 

 med Omverdenen er naturligvis noget vanskelig en stor Del af Aaret«. Spørgs- 

 maalet er imidlertid meget interessant til Forstaaelse af en hel Del gamle Bo- 

 pladsers Beliggenhed paa Steder, hvor nu ingen kan bo, og Muligheden for Tra- 

 ditionens Rigtighed burde derfor undersøges paa ny 1 ). 



KLIMAET 



Da Distriktet spænder over et saa vidtstrakt og uensartet Omraade, bliver 

 Klimaet noget afvigende ved de forskellige Bopladser. Ved Ritenbenk regnes 



1 ) Ifølge afd. Assistent Carl Fleischer, KeKertaK, hænder det endnu, at en 

 Kajak kan finde Vej bag om Ana-Landet, mellem dette og Bræen. 



