RITENBENK DISTRIKT 227 



Tallet er altsaa underkastet store Svingninger efter Aarene, men kan ikke 

 siges at være aftagende. 



Hvidhvalen trækker ind til Kysterne hvert Foraar, efterhaanden som 

 Isen gaar. Derefter er den borte om Sommeren og kommer saa igen i September. 

 Forfatteren af nærværende Afsnit har mange Gange j>aa denne Aarstid truffet 

 den i uhyre Stimer langs Diskos Kyster omkring Mudderbugten og ligeledes 

 truffet den, hver Gang jeg om Efteraaret hai passeret Smallesund. Dette Sted 

 vilde være ideelt til Garnfangst om Efteraaret, men Folk mangler Driftskapital 

 til Garn og Fangsthus, og navnlig Energi til for en Tid at emancipere sig fra 

 Butikkerne. Garnfangst drives med godt Udbytte af Udliggeren ved Ujaragsug- 

 ssuk og har ogsaa været forsøgt i Lobene ved Jlitenbenk. lovrigt fanges den fra 

 Kajak eller skydes fra Stranden, i alt et Hundrede Stykker om Aaret. 



Narhvalen fanges ret jævnlig ved begyndende Islæg i Torssukåtak, sjæld- 

 nere de andre Steder, undtagen naar der er Savssat. Den kommer senere om Efter- 

 aaret. 



Af Marsvin fanges nogle faa, mest i Vaj gattet. 



Den indhandlede Produktion af Spæk af Sæl og Smaahval var i Femaarene 

 gennemsnitlig Tdr. : 



1887—92 1892— 1897 1 ) 1897—1902 1902—07 1907—12 1912—17 



877 820 668 787 886 (855) 



Større Hvaler ses almindeligt i Disko Bugten og Vajgattet om Sommeren, 

 men jages ikke. I gamle Dage fangedes Nordhvalen ved to Anlæg i Distriktet: 

 IgdlutsiaK og Klokkerhak. Længst holdt Fangsten sig ved Klokkerhuk. 



Fuglelivet ved Kysterne er meget rigt. Ederfuglene trækker i uhyre Flokke 

 gennem Vajgattet. Enkelte ruger sikkert ogsaa i Distriktet, mest i afsides Egne, 

 men Smaaøer, hvor Fuglen kan være, i Fied for Bæve, findes' der ikke mange af. 

 Dunsamling betyder slet intet for dette Distrikt. Omkring Mudderbugten og i 

 Mundingen af de Dale, der gaar der ud, træffer man talrige Ænder, Vadefugle 

 og Terner. 



Fuglefjælde med Graamaage, Bide og Skarv træffes mange Steder i Di- 

 striktet, der er rigt paa stejle, høje Fjældvægge. Mange har Navn efter den Fugl, 

 der er flest af, f. Eks. indenfor Mundingen af Torssukåtak, lidt Vest for SarKaK, 

 ved Atanikerdluk, ved KfigånguaK paa Disko o. m. fl. Steder. Ogsaa Fuglefjælde 

 med Alkefugle er der mange af. Bedst kendt er det store Fuglefjæld Agpat, hvis 

 Navn Grønlænderne har overfølt til Kolonien (Fig. 2). Det ligger paa Arveprinsens 

 Ej land, udfor den nordre af de smaa Øer ved Bitenbenk, ved Mundingen af Lange- 

 bugt, Hollændernes »Swarte Vogel Bay«. Længere inde i Bugten er der flere 

 mindre. Agpat Fjældet danner en meget høj, lodret bænket Væg af Granit, der 

 som et mægtigt Amfiteater omkranser en lille, meget dyb Bagt. Her findes Beder 

 i Hundredetusindvis, overvejende af Lomvier, men ogsaa. af Alke og øverst Maa- 



!) Se Oversigten S. 225. 



15* 



