RITENBENK DISTRIKT 237 



Ved Hajfangst om Sommeren benyttes i Ujaragsugssuk udelukkende Ka- 

 jakker, ved de andre Pladser mest Træ- og Konebaade. Ved Fiskeriet paa Isen 

 plejer man overalt at opføre Læ af Isstykker eller ved at rejse Slæden, saaledes 

 at den hviler paa Medehælene og Opstænderne. 



Langline til Hellefisk ell. a. bruges intetsteds i Distriktet. Derimod be- 

 nyttes ved Kolonien, KeKertaiv og SarKaK Garn til wmÆ-Fangst. Om Sommeren 

 udsættes de fra Pæle eller Boj er et Stykke fra Land, om Vinteren under Isen. 



Til Laksefangst i KangeK Bugten ved Ritenbenk benyttes Garn paa godt 

 50 Meters Længde og et Par Meters Dybde, som udsættes fra begge Sider af Bug- 

 ten foran hinanden et Stykke udenfor Elvens Munding. Garnene holdes oppe ved 

 Træstykker og tomme Flasker. Elven opdæmmes ikke. 



Store Krabber fanges oftest ved Pilkning eller ved at stikkes med Spyd. 

 Nogle bruger en Slags Bakker o : et Net, udspændt over et Tondebaand, som med 

 Maddingen paa nedsænkes paa Havbunden. 



Landjagten spiller nogen Rolle i Distriktet, især for Beboerne af NûgssuaK 

 Halvøens Kyst. 



Rensjagt drives baade hen paa Vinteren (Marts— April— Begyndelsen af 

 Maj) og om Efteraaret (især September), nu kun paa de store Søer, Sletter og 

 Bakketerræner i det Indre af NûgssuaK Halvoen. I gammel Tid var Jagten meget 

 betydeligere end nu og dreves ogsaa paa Disko og Arveprinsens Ej land (endnu 

 vises det Sted i KangeKs Bugten, hvor Jægerne plejede at gaa op). Nu findes ingen 

 Dyr paa de to Øer, dog paastaas der at være set friske Spor paa Disko 1916. — ■ 

 Til Jagten med Slæde er Hundene afrettede saaledes, at de, naar Dyrene er nær 

 nok, paa et givet Signal staar stille, medens Jægeren rejser sig — uden at forlade 

 Slæden — sigter og skyder. Først naar Skuddet er faldet, styrter de fremad over 

 Hals og Hoved. Afretningen sker som oftest under Kørsel om Efteraaret, naar 

 Snelaget endnu er tyndt; Hundene stanses da pludselig, naar de er i fuld Fart, 

 ved at der kastes Jerntondebaand under Slædemederne, samtidig med at det til 

 Jagten valgte Signal (som hver Jæger privat har) gives. Paa Vinterjagterne med- 

 føres et ganske lille Telt og som oftest Primusapparat, undertiden Sovepose. Paa 

 Efteraarsjagterne medføres intet Telt, men der overnattes enten i det fri eller oftest 

 i en Slags Hytter, som bestaar af en lav Vold eller Mur af Torv eller Lerklumper, 

 som tættes med Græs, og hvorover bredes medbragte Skind som Tag. Mange af 

 disse Sovesteder er meget gamle, men vedligeholdes stadigt. De rummer indtil 

 5 Mand. men er saa lave, at man ikke kan sidde oprejst; det snævre Indgangsbul 

 dækkes med et Skind. Der koges altid uden for Hytten. 



Rævefangsten er intetsteds i Distriktet videre betydelig. Sakse benyttes, 

 men især Stenfælder. 



Rype- og Harejagter giver som Regel godt Udbytte, bedst ved KeKertaK og 

 Яагкак. Gaasejagten betyder ikke meget. 



I Distriktet finder aarlig en betydelig Ægindsamling Sted. Ved alle Plad- 

 serne undtagen paa Disko — hvor Vejen til Rugepladserne er for lang — samles 



