RITENBENK DISTRIKT 239 



Ved Lomvijagt bruges i Langebugt nu ofte F ugl ep il, især naar Ungerne 

 begynder at gøre Flyveøvelser. Moderen, som ikke forlader sine Unger, tages først, 

 derefter er Ungerne sikkert Bytte. 



Til Fangeblære benyttes ved Pladserne i Torssukåtak oftest Bælgen af 

 Bingsæl, ellers almindeligst af ung Sortside (»Blaaside«). 



Til Konebaade benyttes paa Pladserne ved Vaj gattet næsten udelukkende 

 Bemmesælskind, i Torssukåtak Sortsideskind, ved Kolonien begge Dele. — Baa- 

 dene er af meget uens Størrelse, størst ved SarKaK (indtil 9 — -10 store Bemme- 

 sælskind), mindst i Torssukåtak (indtil kun 12 Sortsideskind). 



Isgarn bruges i forskellige Størrelser. De mindste, der laves af almindeligt 

 Sejlgarn og kun har 25—26 Masker i Længden og 11 i Dybden, benyttes ved 

 Pladserne paa Disko, fordi de Bingsæler, dér fanges, overvejende er smaa. De 

 største Garn, der er 32 Masker i Længden og 12 i Dybden, og som oftest laves af 

 Bindegarn, benyttes i Torssukåtak, hvor der som Begel fanges storre Eksemplarer. 

 Ved de andre Pladser i Distriktet bruges alle Størrelser i Flæng, og Materialet er 

 altid almindeligt Sejlgarn. 



Garn til Lakse- og uva/c-Fi skeri laves af Sejlgarn af tyndeste Slags. De 

 sidste er ca. 50 m lange med Masker paa 7 à 8 cm 2 . Da Garnene skal naa 

 Bunden, retter Dybden sig efter Forholdene. 



De i Distriktet benyttede Hund es pand er meget uensartede. Som Begel 

 benytter de bedste Fangere ca. 8 Hunde, men de fleste Spand er næppe paa mere 

 end 5 à 6; flere bruger kun 4, enkelte endog kun 3 Hunde. Som Hundefoder 

 benyttes Haj kod (friskt og tørret), angmagssat, ûva/c (især almindeligt og ofte 

 næsten udelukkende ved Kolonistedet) og Ulk (især ved Ujaragsugssuk). Ved SarKaK 

 og tildels i Torssukåtak fodres om Foraaret ofte med Sælkod. De bedst holdte 

 Hundespand findes ved SarKaK; ved Kolonistedet og KeKertaK er de fleste mid 

 delmaadige, ved Ujaragsugssuk gennemgå aende slette. 



Som Pladser, der udmærker sig ved særdeles velholdte Bedskaber og Vaaben, 

 bør i første Bække nævnes Sai -как og TartunaK, dernæst Kolonistedet. Lavest 

 staar Ujaragsugssuk og KeKertaK. 



Befolkningens Klædedragt — • der som næsten oveialt er overvejende 

 hjemmelavet, dels af Skind, dels af indførte Stoffer — adskiller sig ikke i noget 

 væsentligt fra den i Nabodistrikterne benyttede. Kun bor det nævnes, at Pelse 

 af Fugleskind ikke er meget benyttet undtagen ved Sai -как (Ederfugl). 



De Pladser, hvor Kvinderne er dygtigst til Skindtilberedning, er Sai -как og 

 tildels KeKertaK. Det forste Sted er de tillige gennemgaaende dygtige Syersker. 

 Saadanne findes iøvrigt ved næsten alle Pladser. 



Ved Sai -как og Kolonien er Befolkningen gennemgaaende velklædt, ved 

 KeKertaK og navnlig Ujaragsugssuk nærmest det modsatte. Ved sidstnævnte 

 Sted er det ikke ualmindeligt selv i strængeste Vintertid at se baade voksne og 

 især Børn med næsten saaleløse Kamiker og lasede Klæder. 



Bortset fra de sædvanlige Benprydelser paa Slæder og hist og her lidt ind- 



