RITENBENK DISTRIKT 249 



var meget energisk til at berejse Distriktet og ansætte flere Kateketer, og 1793 

 var der 217 dobte. 1794 fik Grønlænderen Gabriel i Ritenbenk Indfødsrettens 

 Medaille for paa egen Haand at have forberedt en Del udøbte til Daaben. 1816 

 var der kun 20 udøbte tilbage. De sidste Hedninger boede ved Ujaragsugssuk. 

 Distriktet har altid hørt til Jakobshavns Mission undtagen 1832 — 54, da 

 det var annekteret UmånaK. Fra 1906 er her ansat en Distriktspræst. 



Af historiske og paa anden Vis interessante Begivenheder og Lokaliteter 

 bør nævnes følgende. 1785 forliste Ritenbenks store Spækbaad paa Hjem- 

 rejse fra SarKaK med fuld Ladning, hvorved Assistent Thurdersen og 4 dan- 

 ske Matroser omkom. 1790 forliste Handelens nye, store Kystskib »Nepisene« 

 ved i en Sydveststorm at drive paa Land i Havnen ved IgdlutsiaK. Mandska- 

 bet reddedes. Af Skibet bjærgedes kun Takkelagen og noget Inventar. De sidste 

 Rester af Vraget brugtes under Krigen 1807—14 til Brændsel. — 1805 dræbte 

 Købmand Dalager's Enke ved Klokkerhuk sin yngste Son, Harpunér Jacob 

 D., ved Rifl'elskud, fordi han i Sindsforvirring selv forlangte at blive skudt 

 og truede med i modsat Fald at dræbe hele sin Familie og opæde sine 

 Børn. Der var ingen andre Mennesker ved Stedet. Kancelliet bifaldt allernaa- 

 digst, paa Grund af de særdeles Omstændigheder, at Undersøgelse og Tiltale 

 maatte bortfalde. — 1892 forliste Ritenbenks Storbaad totalt i Nærheden 

 af TartunaK; hele Besætningen og nogle Passagerer omkom paa nær to Mænd, 

 der sprang i Land paa en lille Afsats ved Foden af den stejle, ca. 60 m høje 

 Kyst, og et lille Barn, som Moderen kastede over til dem. Her vilde de dog 

 have været prisgivet Hungersdøden, hvis ikke den ene af dem, Severin Kri- 

 stoffersen, paa en for stedkendte aldeles uforstaaelig Maade var klatret op 

 ad den lodrette, paa et Sted endog udadhældende Fj æld væg, hvorved det lyk- 

 kedes ham at faa tilkaldt Hjælp, saa at de andre kunde hejses op over Fjældet. 



Ved Шакогпак findes en Offerhule, hvor tidligere enhver forbirej sende 

 aflagde sit Offer. — Der findes nängissat i Nærheden af NûgâK, ved NiaKor- 

 пак, SarxaK, TartunaK og Månik. — I den Bugt, som fra Pladsen AkunaK 

 skærer sig ind i NûgssuaK Halvøen, findes paa den vestlige Bred et Gærde, 

 som strøkker sig fra Kysten omtrent tværs over Forlandet i en Længde af ca. 

 550 m. Gærdet er opsat af Sten, der er taget af en paa Stedet liggende Ende- 

 moræne. Det har intetsteds været 1 m højt. Det afbrydes paa to Steder af Aab- 

 ninger paa ca. 40 og 25 m. Der er flere Steder bygget Kodgrave og Sovesteder 

 eller Skjul ind i Gærdet, ligesom talrige saadanne findes i dets Nærhed. 

 Da Stedet kaldes saputit, har Giesecke, der ikke selv saa det, opfattet det 

 efter dette Ords almindelige Betydning som et Laksestæng, hvilket selvfølge- 

 lig er ganske udelukket. Den nuværende Befolknings Tale om en Forsvars- 

 vold mod Nordboerne eller Hollænderne er ligesaa urimelig. Gærdet er ganske 

 utvivlsomt et Rensstæng, idet Dyrene inde fra Dalene er drevet ud imod det; 

 her er de da søgt igennem Aabningerne, hvor Jægerne let har kunnet skyde 

 dem fra deres Skjul. Senere er Saputit besøgt af Louis Bobé og M. Porsild 

 (1915) og beskrevet af den sidste. 



