RITENBENK DISTRIKT 257 



vierne« og refererer sig til den Mængde af disse, som færdes her fra det nærliggende 

 Fuglefjæld. Øen har været beboet for Kolonisationen. Den af Feykes Haan 

 beskrevne Havn inden for Øerne ved Svartevogelbay har utvivlsomt været 

 den nuværende Kolonihavn, og her stod »to Vildmandshuse«. Ogsaa 1776 var 

 her Bojùads, hvis Befolkning ved Kekognosceringen efter en ny Plads til Kolo- 

 nien var »jammerlig syge«. Det fremgaar forøvrigt af begge disse Beskrivelser, 

 at Svartevogelbay ikke blot var »Langebugt«, men hele Indskæringen mellem 

 Kangârssuk og KangeK. Hermed stemmer det, at Etablissementet i den første 

 Tid efter Flytningen undertiden kaldtes »Colonien Svarte Vogel Bay«. 



Flytningen af »Logen Bitenbenk« foregik i Sommeren 1781 med det senere 

 Kystskib »Taasinge Slot« i 2 Transporter, og foregik »lykkelig, hurtig og vel«. 

 Flytningen viste sig til Gavn for Produktionen, og allerede 1782 udtaler Inspek- 

 toren, at Logen »bør bestyres af en Kobmand« (o: atter blive Koloni), fordi den 

 er vigtig paa Grund af Hvalfangst og Isgarnf angst. Det blev dog forelobig ikke 

 til noget. 



De forste Aar var paa flere Maader uheldige for »Ny Ritenbenk«. Besætnin- 

 gen led i hoj Grad af Skørbug, og Vinteren 1784 dode 5 af Kolonisterne. Samme 

 Efteraar forliste Logens store Baad, hvorved 5 Mand omkom. Derved sattes 

 Handelen tilbage, fordi der først efterhaanden kunde skaffes Mandskab nok til 

 den forøgede Togtning. Produktionen var nemlig, trods Uheldene, i Stigning. 

 1783 sattes »Mellemaaret« kun til 100 Tdr. Spæk, 400 Barder og 70 Sælskind, 

 men endnu samme Aar fik Logen et nyt stort Spækhus, og allerede 1787 erklæ- 

 redes Ritenbenk for en af de vigtigste Pladser i Nordgrønland, baade i Henseende 

 til Handel og Hvalfangst. De Danskes Garnfangst bidrog betydeligt hertil. Det 

 var nødvendigt, stadig at holde Assistent eller Underassistent ved Stedet. 1787 

 bestod Mandskabet af Baadsmand, Bødker, Tømmermand, Kok og 3 Arbejds- 

 karle. »Mellemaaret«, der 1787 i Penge sattes til 1200 Rd., forhøjedes 1789 til 

 2000 paa Grund af Produktionens stadige Forøgelse. 



1790 blev Logen atter Koloni, og trods stadig større og mindre Havarier 

 med Togtebaadene — 1795—96 flyttede endog nogle Grønlændere bort fra Di- 

 striktet, fordi det ikke var muligt at afhente alle deres Produkter — opnaaede 

 den i Slutningen af 18. og Begyndelsen af 19. Aarhundrede sin Glansperiode. 

 Der dreves Garnfangst og Handel ved mange Udpladser (jfr. Distriktets Histo- 

 rie), og Produktionen steg saa stærkt, at »Mellemaaret« 1793 sattes til 3100 Rd., 

 da dette paa Grund af den uheldige Hvalfangst ved IgdlutsiaK viste sig for hojt, 

 nedsattes det dog kun til 2800 Rd. (1798). 1799 lagdes Arveprinsens Ejland 

 under Kolonien, og 1803 var der til Bestridelse af begge Pladser følgende Mand- 

 skab: Handelsassistent, Hvalfangerassistent, Underassistent, Spækskærer, For- 

 mand, 3 Baadsmænd, 2 Tømmermænd, 2 Bødkere, Kok, Smed, 2 danske og 5 

 nationale Matroser. Togterne bestredes med 3 Fartøjer, deriblandt en Jagt. Paa 

 Togterne samledes Spæk baade fra beboede Pladser og fra »Spækgrave«, beteg- 

 nede med Ejerens en Gang for alle aftalte Mærke. 



Ved Kolonien var der 1793 3 Grønlænderhuse med 60 Mennesker i 7 Fa- 

 Dansk Grönland. I. 17 



