260 RITENBENK DISTRIKT 



KeKertaK udgør tilligemed sine Bopladser en selvstændig Kommune under 

 Kommunedistriktet Jakobshavn og hører til Nordgrønlands 6. Landsraads- 

 kreds. Kommunekassens Indtægt var 1915 725 Kr. Regnskabet se Side 241. 



I gejstlig Henseende hører Udstedet til Ritenbenks Præste- og Overkate- 

 ketdistrikt under Jakobshavns Præstegæld. Der er ansat en seminarieuddannet 

 Kateket. 



Handelen forestaas af Udstedsbestyreren. Produktionen udgjorde 1915 

 169 Tdr. Spæk, 46 Tdr. Haj lever, 34 Ræveskind (15 blaa og 19 hvide), 420 Sæl- 

 skind og 1630 kg Hellefisk, tilsammen indhandlet for Kr. 2943,78. 



Udhandlingen androg 6267,71 Kr. Befolkningen havde indestaaende i Spare- 

 kassen 6053,91 Kr. (deraf den allerstørste Del paa Udliggerens Konto). 



Der er ansat en Jordemoder, som tillige betjener Bopladserne Ikorfat og 

 Акйпак. 



De offentlige Bygninger er: Kapel, Udliggerbolig, Butik, Spækhus og Salt- 

 hus samt et Skur. 



Kapellet, opført 1889—90, af Bindingsværk med Tørvemur, er lille og yderst 

 tarveligt. Det benyttes tillige som Skole Foraar og Efteraar. 



Udliggerboligen, opført 1878, af Bindingsværk med Torvemur og Spaan- 

 tag, indeholder 2 Værelser, Kokken og Forstue. 



Butikken, opfort 1882, er af Bindingsværk med enkelt Træklædning. 



Spækhuset, opført 1893, Bindingsværk med Tørvemur. 



Salthuset er det i 1911 fra Klokkerhuk Indflyttede gamle Stokværkshus. 



Historie. Udstedet har intet dansk Navn. Det grønlandske Navn betyder 

 »Øen« og er Navnet paa den ret store 0, paa hvilken Pladsen ligger. At Ste- 

 det — som man kunde vente paa Grund af Beliggenheden ved en Isfjord med 

 dens gode Erhvervsbetingelser — har været beboet for Kolonisationen, viser 

 talrige Fund af Stenredskaber. Rimeligvis har Beboelsen været uafbrudt; den 

 ældste Mandtalsliste — 1793 — nævner her 1 Hus med 21 Beboere, deraf 9 udøbte. 

 Paa »Øen i Toskentæk« oprettedes 1799 Garnforsog, ledet hver Vinter af en dansk 

 Mand, der som sædvanlig medbragte nogle Varer til Produktindhandling. 1805 

 var Forsøget dog opgivet her og flyttet til andre Pladser i Torssukåtak. I Krigs- 

 aarene var Stedet ubeboet, men 1816 boede her atter 12 Personer, alle døbte, 

 og herefter tiltog Befolkningen; .1825 var her flere Huse. 



Ca. 1830 blev KeKertaK atter »Vinterudsted«, og omtrent 1845 blev Udste- 

 det helaarligt. Da var Pladsen tilligemed Itivdliarssuk de eneste beboede Steder 

 i Torssukåtak. Udstedets forste Bestyrer, pens. Tømmermand Hans Willum- 

 sen, satte et stort Arbejde ind paa »Stedets Forbedring« og var en meget driftig 

 Garnfanger. Han holdt 4 Spand Hunde og passede ved Hjælp af sin Familie en 

 Mængde Garn, saa at gerne Halvdelen af Stedets — ret store — Produktion kom 

 fra hans Husstand. Han fangede ogsaa uvan om Foraaret i Garn under 

 Isen. Hans gode, selvbyggede Hus omtales udforligt af Rink. — Som fortjente 

 af Udstedets Opkomst bor ogsaa nævnes de senere mangeaarige Bestyrere F. R. 

 Lange og C. L. S. Fleischer. 



