276 со DU Л VN DISTRIKT 



ger ovenover, vestpaa danner det Hele. Men forst tæt inde under Land ser таи, 

 at der i det allersydligste Parti er et lavtliggende tredie Lag: Gru ndfj ældet. 

 Dets uregelbundne, toppede Former stikker da stærkt af mod Basaltens ensfor- 

 mige Vægge og Urer. 



Grundfjældet: Gnejs med talrige Granitpartier imellem, træder i Dagen fra 

 lidt ost for Godhavn til Fortunebay. Østgrænsen dannes af en Forkastning, Øster- 

 dalen, der gaar fra Foden af Ly ngmarksfj ældet ud til Kysten lidt Vest for Rode 

 Elvs Munding (Fig. 8). Vestgrænsen ligger bag Fortunebay Partiets vestlige Del. 

 Gnejsbæltet hæver sig ved begge Ender til henimod 200 m, i Midten er det lavere 

 og smallere. Derefter kommer Gnejsen igen frem midt i Disko Fjord, nemlig 

 paa begge Kyster af det sondre Lob. Paa Sydkysten er Egnen ved Kivi'tut Gnejs, 

 paa Nordkysten er der Gnejs med Afbrydelser fra Kanai Pynten og ind forbi 

 Шпек. Begge Steder har den betydelig storre Hojde, end paa Diskos Sydkyst, 

 ved Kivitut naar den maaske op til 400 m. Endelig er der Gnejs og Granit i 

 Kangerdluarssuk, mest paa den nordre Kyst, hvor den begynder ved Udstedet 

 og optager bele det lave Land mellem denne Fjordarm og EKahmguit. Længere 

 nordpaa og østpaa træder Grundfjældet ikke i Dagen. 



Dekulfø ren de Dannelser rækker ved Mudderbugten et langt Stykke inden 

 for Kysten og naar her op til henimod 900 m Hojde (se Fig. 5 i Ritenb. Distr.). 

 Vestefter tager de af i Hojde saavel som i Bredde, indtil de ved Brededal tyndes 

 ud til et smalt Lag helt nede i Fjæren. Ganske isoleret forekommer der en lille 

 Plet i Lyngmarken Hge bag Godhavn og en anden i Disko Fjord ved Hjørnet af 

 Fj ældet Akuliaruserssuax, dér hvor Fjorden afgiver Armen KangikitdleK. Begge 

 disse Steder er der fundet en ubetydelig Mængde af daarlige Kul. 



De kulforende Dannelser bestaar hovedsageligt af en løs og blod, let smuldrende 

 lys Sandsten, mellem den er der Lag af hyppigst gulbrune Lerskifere eller Ler- 

 jernstene, undertiden er Skiferen paa Grund af Kulindhold helt sort. I det Store 

 og Hele Hgger disse Lag vandret, nogle Steder dog noget hældende. Skiferen er 

 meget rig paa Planteforsteninger. Disse har vist sig at høre til Kridttiden (Atâne- 

 Floraen) i de nederste Lag, Tertiærtiden i de øvre (se nærmere Omtalen af Plan- 

 teforsteningerne under Ritenbenks Distrikt S. 214 fi\). 



Omkring Skansen er Lagene særlig rige paa svære Stammestykker, der endnu 

 ikke helt kan bestemmes botanisk. Træstrukturen med Knaster og trøskede Hul- 

 ler, Aaringe etc. er udmærket bevaret i dem. Undertiden er de blot forkullede 

 og bruges som andre Kul til Brændsel, til andre Tider er de forkislede. 



Hele dette Omraade er praktisk talt. eet Kulfelt, men om Mæng- 

 den og Kvaliteten af Kullene i Lagene har man kun nogen Kendskab fra Steder, 

 hvor Mennesker bor eller jævnlig opholder sig, fordi her er saa rigeligt, at der ikke 

 har været Grund til at undersøge dem nøjere andre Steder. I Dalene ved Mudder- 

 bugten brydes og samles der lidt Kul af Folk fra Ritenbenk, naar de om Vinteren 

 søger her over for at sætte Garn. 



Ved Skansen ligger Kullagene vandret og uden Spring. De findes et Stykke 

 inden for Kysten og begynder ret højt oppe. Paa Grund af Arbejdsmetoden (se 



