GODHAVN DISTRIKT 281 



selv for en lille Baad. Til Gengæld behøver man ikke at frygte for Undervands- 

 skær, med mindre der er Basaltgange gennem Forlandet, som kan antages at 

 strække sig ud under Havet. Udfor Gnejs- og Brecciekysten er der talrige Vige 

 og Smaahavne, men her er ogsaa overalt Muligheder for Skær. 



Basaltfjældene afsluttes opadtil i næsten vandrette Højsletter. Paa den 

 største Del af Vaj gatkysten ligger Randen af det indre Plateau næsten ubrudt 

 inde bag Kysten, men paa Diskos Sydkyst er der talrige større og mindre Dal- 

 strøg, der enten gaar helt igennem fra Kyst til Kyst, eller strækker sig langt 

 ind og til Slut taber sig i Højlandet, hvor de optager Bræer. Mange af disse Dale 

 er brede, har U-f ormet Tværsnit og ringe Stigning, deres Forgreninger derimod 

 er ofte snævrere, stejlere og har V-formet Tværsnit. Kun en Del af de større Dale 

 er kendt, og Kortet er saa ufuldstændigt og mangelfuldt, at det knap nok giver 

 en Forestilling om disses Plads og Forlob. Nogle af de gennemgaaende Dale be- 

 nyttes som Færdselsveje til Fods eller med Slæde og er derfor velkendte, de andre 

 ved heller ikke Nutidens Grønlændere Besked med, thi siden Rensjagten paa 

 Disko ophørte, var der ikke mere Anledning til at færdes i det Indre, og den nu- 

 værende Befolkning vil af overtroiske Grunde nødigt ind i ukendte Egne, især 

 naar der ikke er en Dansk med, hvem det mystiske ikke antages at bide paa. 

 Derimod findes overalt derinde Spor efter Fortidens Eskimoers Færd. 



Fra Mudderbugten gaar der et Par store forgrenede Dale langt ind, en af 

 dem helt op bag Ujaragsugssuk; de ender tilsidst i Bræer, Kvandalen bag Uja- 

 ragsugssuk er det nordligste Sted, denne Plante forekommer. Naar Ujaragsug- 

 ssuks Befolkning henter deres Kvaner her, maa de paa Vejen derhen gaa over 

 et Plateau, der er over 1000 m højt. — Fra Kysten herfra vestefter er der mindre 

 Dalstrøg, der taber sig i Højlandet, men ingen af dem gaar dybt ind. En af de 

 sidste er ved Sinigfik, midtvejs mellem Skansen og Godhavn. Derefter kommer 

 to Tværdale Øst for Godhavn, Brededal (ItivdleK), der fører ind til Fjord- 

 armen KangikitdleK, og Blæsedal (Itivnex), der ender lidt inden for Kivitut. 

 Begge er aabne, brede Dale med jævnt skraanende Sider og talrige smaa Side- 

 dale op til Højlandet. Blæsedalen er den hyppigst befærdede. Vandskellet ligger 

 nærmest Fjorden, det er ea. 400 m over Havet: da Elven til Fjorden løber nede 

 i en ret dyb Kløft, kan man ikke kore langs den, men maa holde sig ovre i vestre 

 Side af Dalen. Dér skal man ned ad en hoj Bakkeskraaning, der dog er delt i 

 flere Afsnit. Nogle af dem er ret stejle og kan en Tid af Aaret være isede og der- 

 for ubehagelige. Denne Bakke hedder MajorKaK (»den lovlig store Stigning«), i 

 dansk Jargon »Majoren«. Fra Blæsedal til Brededal gaar der et Pas bag Skarve- 

 fjæld (TunugssuaK), der benyttes meget som Slædevej, naar der ikke er Is langs 

 Skarvefjæld. Pashojden er ca. 600 m, og Vejen gaar op over en af Brætungerne 

 fra Skarvefjælds Isse. Fra Blæsedalen er Stigningen jævn, fra den anden Side 

 noget stejlere, 



Endelig er der den bedste og bekvemmeste Tværdal (ItivdleK) fra Sondre 

 Laksebugt til Disko Fjord uden for Kivitut. Dens Pashojde er kun ca. 140 m, og 

 Stigningen altsaa meget ringe. Dalen er desuden saa aaben, at Sneen her hurtig 





UJ 



