282 GODHAVN DISTRIKT 



blæser sammen, og Føret er næsten altid godt. Om Sommeren er denne Dal 

 mere sumpet, og Vegetationen tættere end i de andre, hvorfor Myggene her er 

 plagsomme. I den ligger en af Diskos faa, men smaa Søer. Fra denne Dal gaar 

 der en sjældnere benyttet Dal bag Blaafjæld ud til MaligiaK og talrige mindre 

 Dale ind i Højlandet bag Godhavn. 



Velkendt og ret ofte benyttet som Vej, Sommer og Vinter, er Kildedalen 

 (ItivneK) fra Disko Fjords nordligste Vig til Bunden af Mellemfjorden, den har 

 ringe Pashøjde, men er noget snævrere, og de omgivende Fjælde noget højere, 

 saa at Føret her ikke bliver godt før hen paa Foraaret. Nærmest Mellemfjord 

 ligger i den en mærkelig Kilde, der er 18° varm. 



Fra Bunden af alle Disko Fjords Grene og fra Bunden af Mellemfjorden, 

 men især fra det Indre af Nordfjorden, gaar der, som allerede nævnt, endnu 

 kun lidet kendte Dale ind i det Indre. Blandt de største skal fremhæves en Dal 

 fra Disko Fjords inderste Vig mod Nord, fyldt af en mægtig Bræ, hvis Tunge 

 naar ned til en ringe Højde over Havet, og som fører op til et vidtstrakt, isklædt 

 Højland 11 — 1300 m over Havet med endnu højere NunataK'er. Fra dette Høj- 

 land gaar der Bræer ned til Mudderbugten og til Mellemfjorden, og en stor 

 Dal, maaske den største paa Disko, gaar ned til Indre af Nordfjord. I denne Dal, 

 der er meget frodig, naar Brætungen kun ned til 590 m Højde. 



Bunden af alle disse Dale er i alt Fald delvis dækket afløse Moræneaf- 

 lejringer, og Moramerne viser allerede ved deres Plantedække, at de er gamle. 

 Først oppe i nogen Højde eller ved Brætungen træffer man paa Diskos Syd- og 

 Vestkyst friske Morænedannelser med sparsom eller ringe Vegetation. Derimod 

 er Nordost-Disko karakteriseret ved saadanne unge Moræneaflejringer, selv langt 

 borte fra de nuværende Bræer. Alle store Elve er Bræelve, og da Basalt- og Tuf- 

 lagene er lette at arbejde i, er Elverosionen meget stor, og alle Fjordes Inder- 

 vige er opfyldt af Ler- og Sandmasser, saa at selv en Baad ikke kan naa helt op. 

 Inden for Bunden er det første Stykke af Dalen sædvanligvis et Stykke Fjord, 

 der for nylig er blevet fyldt, og hvor Elven ikke løber i en enkelt bred Strøm, 

 svarende til dens Vandmasser, men i talrige ideligt forgrenede Smaaløb. Om Vin- 

 teren fryser disse smaa Løb snart til Bunds, og Vandet fra Daleng og Dalsider- 

 nes Kilder breder sig ud over Elvlejernes Is og Revlerne mellem dem og danner 

 saa en bred sammenhængende Flade af Ferskvandsis som en stor Sø. 



Terrasser. Næsten overalt paa Diskos Vest- og Sydkyst kan man paavise 

 et System af vandrette Sand- og Grusterrasser, der vidner om tidligere højere 

 Vandstand. Hvad der staar af dem nu, er kun Rester, som det rindende Vand 

 har levnet. De findes derfor hyppigst paa lidt beskyttede Steder i Dalmundingen. 

 I enkelte af dem er der fundet marine Skaller, og nogle faa Steder er der ogsaa 

 harvede marine Lerlag med Skaller. Ved Godhavn kan man af forskellige For- 

 hold slaa fast, at i det mindste op til 100 m af det nuværende Land efter Istiden 

 har været sænket under Havet. 



Som hele den øvrige Vestkyst af Grønland synker ogsaa Diskos Kyster, det 



