288 GODHAVN DISTRIKT 



Hver Klippe, ja hver storre Sten har sin Læside for den paa Stedet herskende 

 Vind. Og her i Læsiden lægger sig Sneen om Vinteren, og her blæser om Efter- 

 aareb Stov og organisk Materiale sammen. Hvis nu en saadan Plet samtidig lig- 

 ger gunstigt eksponeret for Solvarmen, og er her tilstrækkeligt, ikke stagnerende 

 Vand i Sommertiden, saa udvikles her en Urteli, en naturlig Have, med det fro- 

 digste og mest brogede Plantedække, som Landet kan yde. Undertiden kan store 

 pragtfulde Mælkebøtter dominere det Hele, men som oftest er her en rig Blanding 

 af talrige Arter, ikke blot af de egentlige Polarplanter, der godt kan taale at have 

 det godt, men navnlig karakteriseres saadanne Steder af kælnere Arter af sydlig 

 Type, der ikke kan taale Frostafbrydelser efter at Sommerarbejdet er sat i Gang. 

 Er der rigelig Fugtighed, f. Eks. langs en lille Bæk ud fra en Kløft, saa finder 

 vi her ofte et Pilekrat. Inde i Diskos lune Dale kan Krattene opnaa en saadan 

 Højde og Frodighed, som de overhovedet kan drive det til i Grønland. Ganske 

 særlig frodigt er Urteher og Krat udviklede omkring Afløbene fra de talrige varme 

 Kilder paa Syd-Disko. 



Paa høje, solvarme Klippevægges Hylder og Afsatser findes der smaa Kolo- 

 nier af rigt blomstrende Urter, til Dels de samme som. i LTrtelierne. Her kan Pilene 

 som Regel ikke følge med, thi her vilde de ikke faa Snedække nok for deres Grene, 

 og de tvinges til at holde sig ved Jorden eller som Espalierplanter at knuge sig ind 

 mod Klippen. Thi hvad der i den koldeste Vintertid rager ud af Snedynen, maa dø. 



Dværgbirken er en almindelig Bestanddel af Lyngheden og maa der ligge 

 hen ad Jorden som anden grønlandsk »Lyng«, men den ynder ogsaa at vokse i 

 Espalier, og paa de allerbedste Steder, helst inde mellem Pilekrat, kan den rejse 

 sig og selv danne Tilløb til Krat. 



I Modsætning til Gnejslandet er Disko og de andre Basaltegne fattige paa 

 Søer. I de smaa Vandpytter, der findes, og som ikke tørrer ud om Sommeren, 

 er der en fattig, men individrig Vegetation af ægte Vandplanter, selv om Søen er 

 saa grund, at den bundfryser om Vinteren. I de faatallige store og dybe Søer 

 er der derimod saa godt som ingen Vegetation. Sommeren er for kort og Vandet 

 for koldt dertil. 



Ved alle Bopladser er Stedets oprindelige Vegetation dræbt eller tilbagetrængt 

 af en anden, hovedsagelig dannet af et enkelt Græs: Fjæld-Bævehale, der egentlig 

 horer hjemme i Kærene, men som her fremmes af den overdrevne stærke Gødning, 

 som Lyngen ikke taaler, og udvikler sig til en Frodighed, den aldrig naar i uberørt 

 Natur. 



Diskos Flora er bedre undersøgt end alle andre Egne i Grønland, og den viser 

 sig at være paafaldende rigere paa Arter end tilsvarende Dele af Fastlandet. Me- 

 dens de ovenfor skildrede Vegetationstyper gælder for hele Øen og kan findes 

 overalt, hvor de naturlige Betingelser tillader det, saa viser det sig, at der er en 

 udpræget floristisk Forskel paa Nord- og Sydlandet. Trækker vi en Linie gennem 

 det høje Land paa Halvøen mellem Nordfjord og Mellemfjord, ind gennem Høj- 

 landet i det Indre og ud til Vaj gat, lidt Nord for Mudderbugten, saa vil denne 

 Linie for det første være en Nordgrænse for et relativt stort Antal Arter overho- 



