GODHAVN DISTRIKT 301 



Disko have dræbt 3 Matroser af en Slups Besætning, som var i Land for at handle, 

 og saaret 3 andre, som reddede sig om Bord med Pilene i Kroppen. 1742 var to 

 Slupper med 7 Matroser og selve Skipperen som Forer i Land paa Disko med deres 

 Kramkister. Under Afslutningen af en Handel forlangte Skipperen »Spækballen 

 fuld«, medens Kunden mente at have betalt nok. Da nu Skipperen selv fyldte 

 den af Kontrapartens Beholdning mod hans Vilje, gik Manden ganske roligt hen 

 og tog sin Bue, hvorefter han bagfra sendte Skipperen en Pil i Livet. Da Matro- 

 serne forskrækket flygtede til Baadene, tog Pladsens 9 Mandfolk deres Buer 

 og skød los paa Hollænderne. Nogle faa, hvem det lykkedes at naa ud med en 

 af Slupperne, forfulgte de i deres Kajakker og dræbte dem alle paa en nær, som 

 bjergedes fra Skibet i saaret Tilstand. I Forventning om Gengældelse belavede 

 Grønlænderne sig den følgende Vinter paa Forsvar ved at »arbejde paa Piler«, 

 men Hollænderne hævnede sig saavidt vides kun paa den mærkelige Maade, 

 at de Aaret efter fra Befolkningen paa ManîtsoK i Egedesminde Distrikt, som 

 ingen som helst Del havde haft i dette, røvede og bortførte et Par Børn. 



Den hollandske Besejling af Distriktet, som fortsattes langt ned i Koloni- 

 sationstiden, tog vel efterhaanden noget af, men til Gengæld begyndte Skibe 

 fra Hamborg og især — fra lidt over Midten af Aarhundredet — England at drive 

 ikke blot Hvalfangst her, men — trods kgl. Plakater med strengt Forbud og 

 Trusel om Opbringeise (1751 -% ; 1758 22 / 4 ; 1776 18 /з) — ogsaa Handel med 

 Befolkningen, hvorved den danske Handel og senere tillige Hvalfangst led stort 

 Afbræk (se nedenfor). 



Ved den danske Kolonisations Begyndelse var Befolkningen paa Disko 

 berygtet, endog blandt egne Landsmænd, for Byggesloshed og Ondskab. De 

 skulde undertiden have forfulgt fremmede Grønlændere, som kom for at samle 

 Kvaner og skyde Rensdyr, for at slaa dem ihjel, og de roste sig selv af at være 

 »modige Folk, der turde se Kablunæt under Øjnene, og at Handlerne tit har 

 maatt viget derfra«. Grunden til deres Mod var — ifølge Niels Egede — at de 

 troede sig usaarlige, siden Hollændernes (løse) Skud ikke bed paa dem. Derfor 

 fik Poul Egede, da han første Gang rejste derover, det Raad at kysse Jorden, 

 saa snart han steg i Land, hvis han ikke vilde dø. Og Niels Egede blev advaret 

 mod at komme der, da man (rimeligvis især de, som havde daarlig Samvittighed 

 for Mord paa Hollænderne) var belavet paa at give ham en varm Modtagelse. 

 Da han truede med at komme alligevel, flygtede dog de paagældende langt bort. 



Der foretoges dog alligevel danske Handelstogter dertil. 1738 og 1739 var 

 Christianshaabs Jagt der med Poul Egede ombord. 1738, da de opholdt sig der 

 i 5 Dage, foretog han med nogle faa, tilsidst en enkelt indfødt, en halvandet Døgn 

 lang Vandring op paa Bræen og Fjældene i Diskos Indre. Til Kronprinsøerne 

 gjordes de første Aar efter Christianshaabs Anlæggelse endnu hyppigere Togter, 

 og her paatænktes 1750 anlagt »en liden Logie«, fordi Hollænderne indhandlede 

 de fleste Produkter, inden Christianshaaberne kunde komme dertil. Planen 

 realiseredes dog ikke, men efter Egedesmindes Flytning drev man herfra regel- 

 mæssig Handel i Distriktet ved aarlige Togterejser. Da heller ikke dette var til- 



