304 GODHAVN DISTRIKT 



skabet i Brugen af Kanoner »til Afværgelse af aabenbare Fornærmelser af frem- 

 mede Hvalfangere«, og 6 af Folkene forsynedes med »en anstændig og ensformig 

 Dragt af lange blaa Bukser og korte Trojer med rund Hat« for at være Sluproere 

 for Inspektoren, naar han skulde om Bord hos de fremmede. 



Disse Foranstaltninger gjorde endelig nogen Virkning, men Englænderne 

 var stadig tilbøjelige til at gaa de danske Hvalfangere i Næringen, og Uordener 

 kunde ikke helt undgaas. I Maj 1793 blev saaledes en Grønlænder »saa vel trak- 

 teret med Brændevin«, at han dode straks efter Hjemkomsten. Og der snighand- 

 ledes fremdeles meget. Ikke desto mindre blev Forholdet til de engelske Hval- 

 fangere efterhaanden officielt saa godt, at disse medtog Post til og fra Inspektøren 

 og andre, og i Krigsaarene understøttede de Danske meget — ganske vist mod 

 særdeles god Betaling 1 ). At desuagtet Ulemperne ved deres Trafik ikke holdt 

 op — og naturligvis forværredes i Krigsaarene — kan blandt andet ses af, at 

 Motzpeldt udtaler, at saalænge Englænderne ikke kan udelukkes fra at gaa ind 

 under Land og paa Havnene paa Disko og hvalfange, hvor de lyster, kan Samkvem, 

 Sygdomme og Snighandel ikke hindres, eller den danske Hvalfangst fremmes (1815). 



1778 oprettedes »For tun eb ays Anlæg«, som stod under Logen og besty- 

 redes af en Hvalfangerassistent; Mandskabet bestod af Tømmermand og 8 — 10 

 Matroser; af disse var allerede 1785 6 indfødte. 1782 stationeredes her Skibet 

 »Taasinge Slot«, som hvert Foraar provianterede herfra, skulde gaa paa Hval- 

 fangst helt op i UniånaK Bugten, derefter bringe Last til UmånaK — Upernavik 

 eller gaa i Kystfart i Disko Bugt, senere gaa til Sukkertoppen med Last til Hjem- 

 sendelse og bringe og hente Danmarkspost, samt endelig gøre Kultogter »om 

 Høsten«. Dets Mandskab bestod af en Kommandør, Styrmand, Baadsmand, 

 Tømrer, Bødker, Kok, 8 Matroser og 1 Dreng. Om Vinteren lededes Hvalfang- 

 sten fra Anlægget af Kommandøren og dreves med begge Mandskaber; der skulde 

 saavidt muligt daglig »brandvagtes« med 4 Slupper. 



Ved Anlæget var 3 Stokværkshuse, et lille, 10x10 Alen, til Assistent og 

 Officerer, og 2 store 2 ), 19x14 Alen, til Mandskaberne. 



1782 oprettedes endvidere Hvalfangeranlægget »Godhavns Næs« et Par 

 km fra Logen paa Halvøens Sydside. Det lededes af en Hvalfangerassistent (som 

 indtil 1793 tillige var Kirurg), og Mandskabet bestod af Spækskærer, Kok og 6 

 Matroser. Dets Bygninger var et stort Stokværkshus, udflyttet fra Logen 1782 

 (Bolig for Assistent og Mandskab), et lille Stokva^rkshus, flyttet fra Fortunebay 



1791 (først Missionær-, siden Lægebolig), et stort Spækhus af Bindingsværk, opf. 



1792 samt Udkigshus (Stolpeværk af Hvalkæber med Bræddeklædning), som 

 staar endnu (Fig. 10). 



Da der ogsaa dreves Hvalfangst fra selve Logen, var her saaledes paa et 

 ringe Omraade 3 Etablissementer, som alle jagede hver for sig og derfor ikke 

 kunde undgaa at genere hverandre, hvorfor Udbyttet ikke svarede til Forvent- 

 ningerne. Kun ét Aar (1786) fangedes 12 Hvaler, ellers som oftest langt færre. 



1 ) Saaledes var Taksten for at medtage Breve gerne en Narhvaltand. 



2 ) Det blev dog aldrig helt fuldendt. 



