GODHAVN DISTRIKT 307 



gen«, som i en længere Aarrække dominerede stærkt i hele Egnen og ofte for- 

 søgte at kommandere med de Danske. — Da den udøbte Storfanger og forhen- 

 værende angåkoK Шпек i 1811 havde bjærget store Førraad af Proviant 

 etc. fra et ved Маггак strandet Skib, var han ikke til at formaa til at over- 

 lade de trængende Danske noget deraf. — Endnu saa sent som i 1828 for- 

 fulgte Befolkningen ved Godhavn et Par aldrende Ægtefolk med Hekse- 

 beskyldninger og Trusler paa Livet i den Grad, at disse, skræmte fra Vid 

 og Sans, flygtede bort tværsover Højlandet til en Boplads i Vajgat. 

 Allerede 1773 foreslog Missionær Tulle at oprette en Missionsstation 

 paa Disko og tilbod selv at gaa dertil, men Missionskollegiet manglede Penge- 

 midler dertil. Missionen i Distriktet besørgedes da — under Tilsyn dels fra Ege- 

 desminde, dels fra Jakobshavn — af den flinke og nidkære Kateket Jonas (død 

 1786), som ved Logens Anlæggelse var fulgt med dertil fra Holsteinsborg. 1783 

 —84 overvintrede Missionær Gjerlöff her, og 1789 flyttede Missionær Lassen 

 fra Upernivik hertil. Der opfortes et Hus til ham ved Anlægget, men allerede 

 1792 forflyttedes han. Det var flere Gange senere (f. Eks. 1795 og 1806) paa Tale 

 at ansætte Præst her, men det skete ikke. 1782 var kun en ringe Del af Distrik- 

 tets Befolkning døbt. 1793 var der 71 udøbte, 1799 40, 1808 14, 1831 kun 4. - 

 Fra 1799 har Distriktet uafbrudt hørt til Egedesmindes Missionariat, fra 1909 

 som særskilt Præstedistrikt. 



Allerede fra 1778 var der ansat Kirurger i Distriktet, dels paa de over- 

 vintrende Skibe, dels ved Hvalfangeranlæggene. Men fra 1793 ansattes her en 

 Læge (Kirurg) for Nordgrønland, som lønnedes med 300 Rd. 1 ) og fik Bolig 

 i det tidligere Missionærhus. 1827 flyttedes han til Claushavn. 



Det foresloges flere Gange (f. Eks. 1793 og 1825) af Inspektørerne — af Hen- 

 syn til Vanskeligheden ved at udføre Tilsynsrejser herfra — at flytte Inspek- 

 toratet fra Godhavn, men det afsloges bestandig, navnlig af Hensyn til det store 

 Mandskab og de fremmede Skibe. 



Som bekendt har Gefionsmythen en ejendommelig Parallel i Sagnet om Dis- 

 kos Flytning: »En mægtig Grønlænder (eller Torngarsuk) som skal være Fader 

 til den forfærdelig og heslig Qvinde, som boer nederst i Jorden og raader for Ha- 

 vets Dyr«, bugserede Øen hertil fra Godthaabsegnen. Beviserne herfor er dels 

 »at dette Eyland er et høyt og klippigt Land, belagt med lis og Snee oven paa, 

 ligesom Landet under Syd«, dels »de mange Rins-Dyr der findes og den Mængde 

 Angelica der voxer«, og endelig at »Hullet, hvor udi hand har giort sit Slæbe 

 Tou fast, er endnu at see udi Øen«. Den skulde have været slæbt helt ind til Klok- 

 kerhuk, men en Kvinde, som havde Sorg, saa »imod Forbud« ud af sit Telt, da 

 hun hørte om dette Monstrum; herved »stantzede Øen og var nær gaaen tilbage«. 

 (Perlustr. 33, Anm., jfr. Kontinuation af Relat. 68. 93). Efter en anden Beretning skal 



r ) 50 Rd. af »Hjælpekassen f. trængende Grønl.« 5°/o af Betjentenes Procenter; 

 hvis dette ikke var tilstrækkeligt, skulde Resten udredes af Handelen. 



20* 



