312 GODHAVN DISTRIKT 



Udenfor plejer Isen ikke at lægge sig før Nytaar, og først i Maj plejer her at være 

 sejlbart nær til Kysten. I daarlige Vintre er der aabent Vand tæt eller helt ind til 

 Diskos Sydvestkyst. 



Godhavn har af alle Havne i Grønland det bedste Drikkevand, der tages 

 fra store Kilder, som rinder baade Sommer og Vinter. Ved Stedets Anlæg er der 

 dog ikke taget Hensyn til Husenes Vandforsyning, saa Drikkevandet maa her 

 som andetsteds hentes, om Sommeren i Baad, om Vinteren i Slæde. Om Som- 

 meren tages Vandet inde i Lyngmarksbugten, uden for den egentlige Havn. Her 

 er opstillet et Rør, der fører Vandet ud, saa at Baadene kan lægge sig ind under 

 det og ikke behøver at tage Tønderne i Land. Om Vinteren hentes det fra en Kilde 

 ude ved den arktiske Station. 



Den nuværende Bebyggelse ligger hovedsagelig omkring Havnen. Paa den- 

 nes Sydside, altsaa med Boligernes Hovedfacade mod Nord, ligger Handelens 

 og Inspektoratets Bygninger, der danner »Kvarteret« KaersoK (Fig. 5 — 6), noget 

 Vest for dem ligger nogle Grønlænderhuse : Kitdlerpait; paa Havnens norder 

 Side ligger Tranbrænderi, Krudthus og nogle Grønlænderhuse : Aki'nguit; paa Syd- 

 østhjørnet ved en lille Vig ligger nogle Huse Upernivik; i Nærheden af dem, ved 

 en anden Vig, laa det gamle Hvalfangeranlæg: Sar как, og endelig ligger den 

 arktiske Station ved en gammel Boplads noget Øst for Godhavn: Angåkugssarfik. 



De danske Anlægs Beliggenhed paa Havnens Sydside er naturligvis begrundet 

 i Godhavns historiske Udvikling fra Hvalfangertiden, da dettes Anlæg maatte 

 ligge ude ved Pynten af Godhavns Halvøen. Nu vilde man nok have lagt dem 

 ovre paa den anden Side, hvor de vilde have nærmere til Drikkevand, have Sol i 

 Stuerne og nogen større Udsigt over Havet. Hvad man nu har at se paa, er dog 

 ingenlunde at ringeagte. Lyngmarks- og Apostelfjældets fint modellerede Basalt- 

 vægge, den dybe Kløft imellem dem, Mundingen af Blæsedalen og Skarvefjælds 

 sneklædte Isse bag dem er nok værd at se, idelig skiftende under Sommersolens 

 lange Vej rundt, under stille Snevejr eller Fygestorme, i Taage eller i den under- 

 lige, overnaturlige Klarhed, der gaar forud for Uvejret (Fig. 6 — -7). Og er end 

 Stedet noget isoleret, saa er der her omkring Steder nok, hvor dets Beboere kan 

 tage hen og finde Afveksling og Rekreation fra Døgnets Ensformighed i en stor og 

 ejendommelig Natur. 



En smuk Spadseretur er østpaa, over »Sorte Sand« langs Kysten til Røde Elv. 

 Her er god fast Strand, Udsigt over Havet og de store Isfjælde, der altid staar paa 

 Grund her. Under Sydvest er her mægtige Brændingssprøjt mod Klipper og Skær. 

 Følger man Rode Elv opefter, kommer man forbi nogle underlige Dannelser i 

 Breccien: Søjler og Huler, og naar lidt inden for Kysten til Røde Elvs Fald. 

 Over 2 store og nogle mindre Afsatser styrter Elvens rødplumrede Vand ned i en 

 snæver Gryde med lodrette Vægge, der kun aabner sig lidt paa den Side, hvor El- 

 ven løber ud. Her optager den en Bielv, der oppe fra Ly ngmarksfj ældet løber 

 en saa snæver Canon, at en Klippeblok et Sted hænger i Klemme mellem dens 

 lodrette Vægge. Sensommertid kan man tørskoet gaa over Elven og enten gaa 

 videre langs Kysten til de mærkelige Basaltformationer og den rige Vegetation 



