GODHAVN DISTEIKT 313 



ved Kuånit, eller man kan gaa op paa Skarvefjæld, en Tur som for en jævn Fod- 

 gænger tager 4—5 Timer fra Godhavn. Fra Fjældets 900 m høje Top overser 

 man i godt Vejr hele Disko Bugten og Landet bag ved, Indlandsisen bag Jakobs- 

 havn og Christianshaab inklusive. 



Mod Syd kan man gaa ud til Sydspidsen af Godhavns Halvø til den saakaldte 

 »Udkig« (КакаНак: »det lavede Fjæld«), en ejendommelig Bygning, et Slags Taarn 

 af 4 mægtige Underkæbegrene af Nordhvalen, rejste mod hinanden og beklædte 

 med Brædder, staaende paa Toppen af en 35 m høj Klippe. Her stod Vagten i 

 gamle Dage og spejdede efter Hvalen, og med en gammel Kanon, der staar der 

 endnu, signalerede han til sine Kamerater- ved Anlægget. Indvendig og udvendig 

 er Udkiggen fuld af Navne af Folk, der her har »foreviget« sig. De ældste er over 

 Hundrede Aar gamle, et Bevis paa hvor længe Træværk holder sig, med et Mini- 

 mum af Vedligeholdelse, i det arktiske Klima (Fig. 10). 



Lige udenfor den egentlige Havn ligger en smuk Vig: Lyngmarksbugten, 

 der naar ind til et frodigt Dalstrøg: Lyngmarken, foran Fjældets Fod. Her 

 tager man ofte, Sommer eller Vinter, over paa »Skovtur«. Lyngmarken har altid 

 været meget omtalt i den botaniske Litteratur for dens Plantevækst. Nu er der 

 dog ikke meget interessant tilbage, da Stedet hax lidt stærkt ved Generationers 

 stærke Lyngsamling og Rishugst. 



Lyngmarksfj ældet kan bestiges herfra. Turen op varer et Par Timer, men 

 Udsigten er ikke saa god som fra Skarvefjæld. Paa dets 650 m høje Forkant 

 staar nogle Varder og en Flagstang. 



Lidt længere vestpaa er der en anden Vig: Engelskmandens Havn, kaldet 

 saadan efter en Skipper, der tog fejl af Havnen og mistede sit Skib her. Vigen 

 er kranset af høje, stejle Gnejsbakker, der giver Læ for alle Vinde og tillader Solen, 

 naar den staar højest, at skinne her ind. Langs selve Inderkysten er der en 

 smal Landstrimmel, der vandes af varme Kilder, og som derfor aldrig fryser. Her 

 vokser paa et lille Omraade et usædvanlig stort Antal sjældne sydlige Planter, 

 bl. a. Orchideer (Fig. 4). Ved velvillig Imødekommenhed fra Godhavns Befolknings 

 Side er Stedet nu fredet for Bær- og Lyngsamling, Tørveskær og Rishugst, for at 

 de sjældne Planter, der i Modsætning til de højarktiske ofte er Skyggeplanter, 

 kan bevares. Om Vinteren danner sig Skorstene over den varme Bund op gen- 

 nem Snedriverne, og en varm muldet Lugt slaar en i Møde fra Skorstens- 

 aabningen. Ved dens Bund maaler man i den strengeste Vinter Temperaturer 

 indtil -f- 17° C. Den største Kilde, ÜnartorssuaK, udspringer oppe ved Grænsen 

 mellem Basalt og Gnejs og styrter sig i Kaskader ned gennem en lille Rende 

 i Gnejsvæggen. 



Vil man foretage lidt længere Ture, er en af de mest lønnende en Tur i Baad 

 — eller om Vinteren paa Slæde — hen under Skarvefjæld s lodrette Væg (I vnar- 

 ssuaK) (Fig. 1). Lidt forbi Røde Elvs Munding dannes Kysten af Tufbreccien, 

 gennembrudt af talrige smaa Basaltgange. I Kystklipperne har Naturen med 

 Brænding, Frost og Kildevand som Virkemidler modelleret de besynderligste 

 Former ud. Det er, som om man saa Levninger fra jættestore Kunstneres over- 

 daadige Lune slængte hen i Grams: hist et Søjlekapitæl af vifteformet arrangerede 



