316 GODHAVN DISTRIKT 



der her kom forbi, har anløbet denne Havn. Trods al Kontrol og alle Forbud 

 solgte de deres Produkter til de fremmede Skibe for unyttige Luksusvarer, ofte 

 blot fordi de havde et andet Monster end Handelens, uden at være bedre. 



Forst i de sidste Aartier har Forholdene ved Godhavn forbedret sig kendeligt. 

 Her fortjener en enkelt Familie, eller rettere en enkelt Mand, Blandingen Peter 

 Broberg, at fremhæves som Foregangsmand. Han havde af en skotsk Hvalfanger 

 for ydede Tjenester faaet en Hvalfangerslup med Kanon og øvrige Grejer, og med 

 den drev han Hvalfangst, efter at Handelens Hvalfangst var hørt op. Peter Bro- 

 berg var en stejl og brutal Herskernatur, besjælet af en hensynsløs Egoisme. Me- 

 dens den danske Styrelse altid har været optaget af at udtænke Foranstaltninger 

 til Grønlændernes Vel, men altid har haft svært ved at faa dem til at paaskønne 

 og modtage denne Barnepigevejledning, sørgede Peter Broberg for sig selv, tvang 

 de andre ind under sit Herredømme, saa de arbejdede for ham og forsørgedes af 

 ham, naar de trængte til det, eller gjorde sig uafhængige ved at optage Konkur- 

 rencen med ham. Peter Broberg døde 1902, hans Familie er stadig den tonean- 

 givende ved Godhavn, om end ingen af hans Efterkommere naar ham i Dygtighed. 



I Hvalfangstens Tid var der omkring 200 indfødte ved Godhavn. Derefter 

 gik Tallet i lange Tider ned til omkring 100. I de sidste Aartier er det jævnt vok- 

 set til 130 — 140, alle af blandet Herkomst, og nu menes der, at der er for mange 

 til Stedets Erhvervsmuligheder. Den nuværende Befolkning maa, med enkelte 

 Undtagelser, nu siges at være økonomisk, den har forbedret sine Huse og øvrige 

 Ejendele væsentligt, og har navnlig faaet lært at sætte Overskud fra Aarets gode 

 Tider i Sparekassen, selv om denne for de flestes Vedkommende hvert Aar i den 

 daarlige Tid atter tømmes igen. 



I Sommertiden drives kun ringe Fangst ved Godhavn, kun nu og da fanges 

 en Sæl eller et Marsvin fra Kajak, de fleste søger Arbejde ved Logen. Egentlige 

 Fangstrejser i større Omfang foretages ikke. Nogle tager hen til Laksebugten 

 for at fange Laks og Helleflynder, eller til Маггак for at bryde Kul til Vinteren. 

 Sent om Efteraaret fanges Lodder og Polartorsk i et stort Vaad, der ejes af de Dan- 

 ske og fast ansatte i Forening. Ogsaa fanges der nogle Sortsider og Hvidfisk i 

 Aabentvandsgarn, men ikke saa mange som der burde. De mulige Garnsteder 

 er ret faa og var alle komne i Peter Brobergs Besiddelse. Efteraaret er saa uro- 

 ligt, at kun Kajakmænd som f . Eks. Kronprinsens Ejlændingene kan drive Erhverv 

 paa Havet, og saa dygtige er Godhavnerne ikke. Ved Fortunebay er der en lille 

 beskyttet Skærgaard og talrige gode Garnsteder for Aabentvandsgarn, desuden 

 tidligt Islæg i Indervigene, men selv den Mils Vej langs aaben Kyst bliver i daarligt 

 Vejr for meget for de fleste. Der staar et Hus der henne, Resterne af de danske 

 Anlæg. Det var en Tid overdraget Forstanderskabet som Fangsthus, og efter 

 dettes Ophævelse er det tilgængeligt for hvem som helst af Godhavns Fangerbe- 

 folkning. Der er altsaa nu ingen Ejer til det og ingen vil holde det vedhge og det 

 er derfor ganske ubrugeligt. Og Godhavnerne bliver hjemme, tærer paa det op- 

 sparede, halvsuiter eller tigger og laaner sig frem til Vinteren kommer, i Stedet 

 for at gøre Huset lidt i Stand om Sommeren og benytte det om Efteraaret. 



