324 GODHAVN DISTRIKT 



Foruden de i Lokalbeskrivelsen nævnte, over hvem der findes Gravminder, 

 vides her bl. a. jordede kst. Inspektør J. Rasmussen, Købmændene C. V. S. 

 Egtved og H. Ager, Assistent R. Brandt. 



H. Ostermann. 



Udstedet Kronprinsens Ejland. 



Til dette Udsted henregnes 2 smaa Øgrupper i Mundingen af Disko Bugt, 

 ca. 30 km S. t. 0. for Godhavn. I gamle Dage kaldtes de Hvalfiske- Øerne 

 (Whale Islands, Walvis Eylanden), indtil der 1778 oprettedes en Hvalfanger- 

 loge her, og Navnet beordredes ændret til »Kronprinsens Ejland«, til Ære for 

 Kronprins Frederik, den senere Konge Frederik VI. Den nordre Gruppe bestaar 

 af Øerne: ImerigsoK (»rig paa Drikkevand«), der er den største, Ivnârssulik, 

 den højeste, Anarmiut og KagsserssuaK samt Smaaoerne: UpernavmguaK 

 og NarssaK paa Sydsiden, Anartalik og Ivssorigsut paa Østsiden, AkîtsoK og 

 Uiordlerssuit paa Nordsiden. Lidt Nord for denne Gruppe ligger for sig selv Øen 

 Ku mar fik (»Stedet hvor man lader Vandet«; af Hensyn til Kvindernes Bekvem- 

 melighed anløber Konebaadene Øen, før de sætter over det lange Stykke herfra 

 til Syd-Disko), noget længere borte i nordvestlig Retning ligger tre smaa Holme: 

 Asissut (»de afsides«; »Brænd evinsskærene«). Nord for Kumarfik er der Klippe- 

 grunde langt ud, og imellem Kronprinsens Ejland og Blaafjæld ligger Par ry- 

 Skærene, af hvilke det ene er synligt ved Lavvande. 



Den sydlige Gruppe er skilt fra den nordlige ved et Sund, der er et Par 

 km bredt, dybt og frit for Skær. Denne Gruppe bestaar af Øerne NunarssuaK, 

 den største og højeste, UiordleK, Kitsigsut, Kitdlit samt vestpaa, lidt 

 for sig selv, Øen О как. Paa Kitsigsut laa det gamle Hvalfangeranlæg, og i Løbet 

 mellem denne og UiordleK og NunarssuaK er der en god Skibshavn, hvor end- 

 nu Resterne af de gamle Ringbolte er i Behold. Paa denne ligger den ene af 

 Udstedets Bopladser. 



Den anden ligger paa ImerigsoK i den nordre Gruppe, hvor ogsaa Handelens 

 Bygninger nu findes. Ogsaa her er der en ret god Havn, der af større Fartøjer kan 

 besejles østfra, af Baade tillige fra et langt smalt Sund Ikerasârssuk, der gaar 

 mellem ImerigsoK og Ivnârssulik. — De øvrige Øer er ubeboede, dog er der et 

 Fangsthus paa Kumarfik, som beboes i Foraarstiden. 



Øerne bestaar af Gnejs, der stryger fra SO. til NV. Alle Øerne hælder jævnt 

 mod NO. og har deres Stejlside mod SV. Øerne kan betragtes som en Fortsæt- 

 telse af Egedesmindes Skærgaard, og Naturen er ganske den samme. De er stærkt 

 afskurede og afslebne af Isen, og efter Istiden har de været sænkede under Havet, 

 saa de løse Jordlag er skyllede bort de fleste Steder. Kun i Kløfter og andre be- 

 skyttede Steder er der Rester tilbage. Øerne synes derfor meget golde, Lyngen 

 er sparsom, og kun i beskyttede solrige Kløfter er der en lille Blomsteroase. Mest 

 ser man de sorte Lavskorper eller den nøgne rødlighvide Sten. Klimaet 

 er barskt, Sommervarmen kendelig ringere, og Vinteren kendelig mildere og mere 

 urolig end i Nabolaget. Øerne ligger frit udsatte for alle Vinde, og alle Kystklip- 



