ÙMANAK DISTRIKT 347 



Karrat Bugt og dens Forgreninger. Omtrent 40 km inden for Mundingen 

 opløser ogsaa denne Bugt sig i et Antal vifteformet beliggende Fjorde. Mod Vest 

 den 50 km lange og smalle KangerdlugssuaK, Nord om Upernavik 0, endende 

 i en produktiv Isstrom. Mod Nordøst, i Forlængelse af Bugtens Hovedretning, 

 kommer Karrats Isfjord med Klippeøen Karrat, Norddistriktets Vartegn, 

 midt i Mundingen. Derefter følger den lille, i Nordøst løbende Ingia Fjord, 

 der ogsaa optager en Isstrom, og mod Nord den længste og ejendommeligste af 

 alle Distriktets Fjorde, den smalle, men dybe og 75 km lange Uvkusigssat 

 Fjord, hvis nordligste Halvdel dog regnes med til Provens Handelsdistrikt. 

 Endelig er der et Par smaa Indbugtninger paa Svartenhuk Landet, Nord og Syd 

 for den lille Serfarssuit Halvø. 



Midt i Karrat Bugt ligger nogle smaa og lave Holme: Schades Øer, op- 

 kaldt efter en Assistent, der i Slutningen af det 18. Aarhundrede her drev 

 Garn- og ufo/c-Fangst. De bestaar af Tufbreccie. 



AkuliaruseK Halvø mellem KangerdlugssuaK og Karrats Isfjord er 

 708 km 2 . Det meste af denne Halvø er dækket af evig Is. Her findes en Top, der 

 er maalt til 2150 m, den største kendte Højde i Vestgrønland Nord 

 for Juli a ne ha ab Distrikt. Ud for Halvøens Vesthjørne ligger der en lille 

 høj, isoleret Klippeø, KingûssaK, og nogle Smaaholme. 



Karrat Øen er kun 55 km 2 stor, men den hæver sig op til en skarp Ryg, 

 over 1100 m høj, der i det højeste Parti er dækket af Is. Ved Vestenden ligger 

 en Boplads, Karrat, ved Østenden en anden, Nuliarfik. 



KeKertarssuaK er 240 km 2 og heniniod 1600 m høj. Akuliarusi'nguaK 

 Halvø nordfor er noget større og paa sine Steder over 2000 m hoj. 



Ingia Halvø paa Uvkusigssat Fjords Østside stikker ud mod Bugten med 

 en over 1200 m høj, brat og stejl Kam. 



I det Hele taget er alle Kyster her stejle, og Bjærgarten er en fra Gnejs noget 

 afvigende krystallinsk Skifer. Særlig i den yderste Del af Uvkusigssat Fjorden 

 paavirker dette Landskabet. Begge Fjordens Sider staar lodrette og nøgne op 

 af Vandet; man sejler som i en Kanal mellem mægtige Husrækker. 



Den Del af Svartenhuk Kysten, som hører til Distriktet (1850 km 2 ), er be- 

 tydelig lavere end de hidtil omtalte Øer og Halvøer. Kun oppe ved Uvkusigssat 

 «r Kysten lodret og antagelig over 1500 m høj, men i Basaltomraadet bliver der 

 som Regel et Forland, og de større Højder trækker sig længere ind i Landet (Ser- 

 farssuit er dog 960 m). Paa Halvøens Sydkyst gaar der en lille Fjord Arf ertu- 

 arssuk et Stykke ind i Landet og deler det saaledes i to Halvøer: TartûssaK 

 ved en lille Vig, hvor der er et Hus for Postmænd og rejsende, og Kingnivik, 

 af Englænderne kaldet Cape Cranstown. Fra Bunden af Arfertuarssuk gaar der 

 forskellige Slæde veje gennem Dalen over til Smaaf jorde paa Svartenhuks Vest- 

 kyst. En af dem, Vejen til Mitdlôrfik, benyttes særlig tit, fordi der derved spares 

 betydelig Omvej omkring Svartenhuk Næsset, hvor Isen ofte er ufarbar paa 

 Grund af Skruninger. Denne Vej har paa en Længde af 27 km kun en Pashøjde 

 af 80 m og maa altsaa være særlig let. 



