ÜMANAK DISTRIKT 351 



Paa de sidste Steder menes den at være opstaaet af Kullagene ved Basaltens 

 Indvirkning. 



Tellurisk Jern er fundet i smaa Stjkker i nogle Grave ved Exalait Syd for 

 Ikerasak. Tovrigt er den kun paavist i meget smaa Mængder i Distriktet, og det 

 kan derfor være, at den er bragt hertil fra Disko ved Byttehandel (se Beskrivelsen 

 af Godhavn Distrikt S. 278 f.). 



Kalksten, Marmor og Dolomit er almindelige som Lag og Gange. Ved 

 Udstedet Uvkusigssat naar Dolomiten en Højde af maaske 300 m 1 ). 



Paa Storoen har der i gamle Dage været forsøgt Bjærgværksdrift efter Jern- 

 vitriol og Alun, der forekommer som Saltkrystallisationer paa nedfaldne, for- 

 vitrede Blokke. Saltene er opstaaede ved Forvitring af Svovlkis i Bjærgarten. 

 Brydningen blev dog hurtig opgivet igen og gav intet Udbytte. 



Granater findes flere Steder i Distriktet i Gnejs og krystallinske Skifere. 

 Særlig paa Storøen er de smukt farvede og fri for Sprækker og er maaske de ene- 

 ste fra Grønland, der kunde blive Tale om at anvende. 



Vegsten forekommer især i Uvkusigssat Fjord og ved Stedet Uvkusigssat 

 og desuden et Par Steder i Syddistriktet. Tidligere havde den stor Betydning 

 for Grønlænderne som Materiale til Lamper og Gryder, nu brydes den næppe 

 mere. 



Hornblende, der er en saa uhyre almindelig Bestanddel af de fleste Bjærg- 

 arter i Grønland, optræder her oppe paa talrige Steder i næsten rene Lag, der 

 ved deres mørke Farve er synlige langt borte. Ved Kaersut optræder der en titan- 

 holdig Varietet, der har været opfattet som et særligt Mineral: Kaersutit. 



I Basalten findes Zeoliter, Kvarts, Kalcedon og andre Mineraler ligesom 

 andetsteds (se Godhavn Distrikt S. 280). Hvor Basalten ligger lige paa de kul- 

 førende Dannelser, har den omdannet Lerskifrene til haarde jaspis- eller por- 

 cellænsagtige Stenarter, der tidligere var det vigtigste Materiale til Eski- 

 moernes Knive, Pile- og Harpunspidser samt Hvæssestene. Slibestensfj ældet ved 

 Kaersut har Navn efter det der forekommende Materiale til saadant Brug. 



Vigtigst af alt er Kullene, der baade tidligere og endnu brydes forskellige 

 Steder. 



BRÆER 



UmånaK Distrikt hører til de gletscherrigeste Egne paa Jorden. Mod 

 Øst ligger Indlandsisen, fra hvilken 10 mægtige Isstrømme kommer ned til Fjor- 

 dene. Mellem dem ligger Randen ret lavt, lavere end Snegrænsen, saa at de Lands- 

 dele, der her møder Indlandsisen, de fleste Steder er isfrie om Sommeren. Det 

 høje Land udenfor derimod, først og fremmest de indre Dele af de store Halvøer 

 NugssuaK og Svartenhuk, men ogsaa langt mindre Øer og Halvøer, rager saa højt 



*) At Agpat Øen skulde helt bestaa af Kalksten, som det er blevet paastaaet 

 af en af Grosserer Bernburgs Ekspeditioner — se Medd. om Grl. 32, S. 620 — 

 beror vist paa en Misforstaaelse. 



